Справа № 305/2785/23
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від12 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Рахівського районного суду Закарпатської області від12 грудня 2023 року ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу, в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок

Відповідно до постанови, - ОСОБА_4 , 26 жовтня 2023 року, о 23.20 год., в с. Середнє Водяне, по вул. Траян, Рахівського району, Закарпатської області, керувала автомобілем марки «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп?яніння у встановленому законом порядку категорично відмовилася. Таким чином, ОСОБА_4 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова незаконна та необґрунтована, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений на іншу особу « ОСОБА_5 », а не на неї « ОСОБА_5 ». Вважає, що суд першої інстанції безпідставно і помилково зробив висновок, що це технічна помилка у прізвищі. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що водій керував зазначеним транспортним засобом, оскільки на відеокамері чітко видно, що всі події відбуваються при стоячому транспортному засобі. Також зазначає, що з відеозапису не можна дійти висновку про наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння. Вказує, що вона не заперечувала про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, але була в хворобливому стані з високою температурою, в той час як до найближчого закладу охорони здоров`я у м.Тячів відстань становить 30 км. Звертає увагу на те, що при відмові водія від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно зафіксувати в проколі про адмінправопорушення присутність двох свідків. Зазначає, що працівниками поліції було допущено ряд порушень при зупиненні транспортного засобу, а саме: не ознайомили особу з її правами, зокрема правом на отримання правової допомоги захисника; не надали копію протоколу про адмінправопорушення; примусово, із застосуванням фізичної сили вивели водія із транспортного засобу. Враховуючи наведене, вважає, що у матеріалах справи відсутні достатні належні докази, які беззаперечно свідчать про те, що правопорушення мало місце і вчинено ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , неявка якої із урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що остання належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, а розгляд справи вже відкладався, у зв`язку з її неявкою до суду. Заяви про відкладення розгляду справи не надходили.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, її вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 341456 від 26.10.2023, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Так, відповідно до зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, - 26 жовтня 2023 року, о 23.20 год., в с. Середнє Водяне, по вул. Траян, Рахівського району, Закарпатської області, ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп?яніння у встановленому законом порядку категорично відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Від підпису у протоколі та від дачі пояснень відмовилася.

Крім того, всупереч доводам апеляційної скарги, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: - вище вказаним протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 341456 від 26.10.2023, у якому викладені обставини вчиненого правопорушення; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №269405 від 26.10.2023, ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121, ч.1, ч.2 ст.126, КУпАП, з накладенням на неї адміністративного стягнення у розмірі 3400 гривень штрафу; відеозаписом події, який міститься на DVD диску, який долучений до матеріалів справи та з якого слідує, що працівником поліції у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та роз`яснено їй порядок проходження огляду на стан сп`яніння та запропоновано пройти огляд на місці або в закладі охорони здоров`я, про те, ОСОБА_1 не здійснила жодних дій для проходження такого огляду; рапортом працівника поліції Немеша Ф.І. від 26.10.2023, з якого вбачається, що під час патрулювання було виявлено автомобіль «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , яка перебувала з явними ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовилася.

Аналізуючи положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за інкриміноване їй правопорушення, оскільки, таким є виключно водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом, так як матеріали справи містять достатні відомості на підтвердження даного факту, а тому, на неї поширюються вимоги п.2.5 ПДР України, що покладають на водія обов`язок, на вимогу працівника поліції, пройти в установленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що водій керував зазначеним транспортним засобом, оскільки на відеокамері чітко видно, що всі події відбуваються при стоячому транспортному засобі, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й спростовані доказами, які наявні в матеріалах справи.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує і те, що наявною у справі постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАД №269405 від 26.10.2023, відповідно до якої водій ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121, ч.1, ч.2 ст.126, КУпАП, з накладенням на неї адміністративного стягнення і якане скасована у встановленому законом порядку, суд апеляційної інстанції визнає встановленим факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин встановлених судом першої інстанції.

Доводи наведені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу і не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 як особи, що керувала транспортним засобом, від проходження огляду був причиною притягнення його до адміністративної відповідальності.

Отже, сам факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з тим, що остання відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений на іншу особу « ОСОБА_5 », а не на неї « ОСОБА_5 », та що суд першої інстанції безпідставно і помилково зробив висновок, що це технічна помилка у прізвищі, не приймаються до уваги апеляційного суду, з огляду на те, що зазначене є нічим іншим як опискою.

Описка - це зроблена механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка, яка допущена під час письмово - вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Також, під описками слід розуміти, неправильне написання слів.

Апеляційний суд зазначає, що анкетні дані ОСОБА_1 були встановлені в суді першої інстанції, окрім того зазначена описка не впливає на кваліфікацію дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_1 , що з відеозапису не можна дійти висновку про наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння та вона не відмовлялася від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки такі спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовано, що працівники поліції неодноразово пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а водій відмовлялася, стверджувала, що вона приймала ліки, не вчиняла жодних дій для проходження такого огляду та не надавала згоди на проведення такого огляду в медичному закладі, окрім того працівником поліції було повідомлено ознаки алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи ОСОБА_1 про порушення порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, через відсутність свідків, оскільки диспозицією ст.266 КУпАП визначено, що свідки залучаються лише у випадку неможливості фіксації технічними засобами огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Вбачається, що при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння поліцейським застосовувались технічні засоби відеозапису, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про те,що працівниками поліції примусово, із застосуванням фізичної сили вивели водія із транспортного засобу, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису події, жодного упередженого ставлення в працівників поліції до ОСОБА_1 не було, всі дії працівників поліції відповідали вимогам ст. 256 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, й оскарження таких дій та його результатів ОСОБА_1 .

Жодних заяв або клопотань, або інших пояснень ОСОБА_1 з приводу незаконних дій працівників поліції матеріали провадження не містять, а незгода з діями працівників поліції була висловлена нею лише під час подання апеляційної скарги, що можна розцінювати, як спосіб захисту останньої.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст.33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП України і накладено стягнення у відповідності до санкції, зазначеного закону.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Рахівського районного суду Закарпатської області від12 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага