Справа № 362/7458/23 Головуючий у І інстанції Сухарева О.В.
Провадження № 33/824/1425/2024 Доповідач Дрига А.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Олянюка В.Л,, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 11.11.2023 року о 07 год. 45 хв. на а/д смт Глеваха - с. Малютянка керував транспортним засобом «MAN 18.224», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат 0,57‰, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам, встановленим ст. 256 КУпАП, оскільки у ньому не зазначено, який підпункт п.2.9 ПДР порушив ОСОБА_1 , а оскільки розгляд справи відбувається в межах протоколу, то відсутність у ньому посилання на конкретний підпункт порушує право на захист від конкретного правопорушення.

Також захисник вказує, що поліцейські взагалі не з`ясовували, чи згоден ОСОБА_1 з результатом огляду, чи бажає пройти огляд у закладі охорони здоров`я, чи не відмовляється їхати до лікаря, а лише повідомили про складання протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, що є порушенням встановленої ч.3 ст. 266 КУпАП процедури огляду водія на стан сп`яніння, що має наслідком її недійсність відповідно до положень ч.5 ст. 266 КУпАП.

Зазначає також, що до матеріалів справи працівниками поліції не долучено жодної постанови про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 . Крім того, долучений до матеріалів справи відеозапис є неналежним доказом, оскільки переривається та є не безперервним.

Отже, на думку захисника, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУПАП, тобто керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви щодо доведення винуватості необхідно тлумачити на користь особи, яка притягається до відповідальності.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення від нього не надходило. Захисник не заперечував проти розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 .

Заслухавши думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП). Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції дані вимоги закону у повній мірі було дотримано.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керуванням транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п.2.9 (а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 333917 від 11.11.2024; роздруківці результатів огляду, проведеного за допомогою приладу «ALCOTEST», яким підтверджено перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння з позитивним результатом 0,57 ‰; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; відеозаписі портативного відеореєстратора, яким зафіксовано проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення по суті порушення ОСОБА_1 пояснив, що з порушенням згоден, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат огляду ОСОБА_1 - 0,57 ‰, в графі «з результатом згоден» стоїть особистий підпис ОСОБА_1 . З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 після проведення огляду не заперечував його результати. Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не з`ясовували, чи згоден ОСОБА_1 з результатами огляду, спростовуються матеріалами провадження.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що не доведена вина ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є неспроможними, оскільки на запитання працівника поліції, якою маркою автомобіля ОСОБА_1 керував, останній назвав марку, номери та при цьому не заперечував факту керування ним транспортним засобом.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги захисника про те, що поліцейські не з`ясовували у ОСОБА_1 , чи бажає він пройти огляд у закладі охорони здоров`я, оскільки після виявлення ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер» або в лікаря-нарколога, на що ОСОБА_1 спочатку відмовився, втім вдруге на таку ж саму пропозицію погодився пройти огляд на приладі «Драгер», та після отримання результатів не висловлював своєї незгоди з ними та не наполягав на проведенні огляду в закладі охорони здоров`я. Крім того, в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апелянта про те, що відеозйомка не велася з самого початку та не була безперервною, оскільки факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на відеозаписі чітко зафіксовано, у зв`язку з чим щодо нього складено протокол про адміністративне правопорушення. Під час проведення огляду ОСОБА_1 поліцейський застосував технічні засоби відеозапису, які у відповідності до вимог КУпАП долучив до протоколу про адміністративне правопорушення, а отже доводи апеляційної скарги недопустимість відеозапису як доказу по справі, апеляційний суд також знаходить неспроможними.

Також не можуть бути підставою для скасування постанови суду посилання захисника на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП через те, що у ньому не зазначено, який підпункт пункту 2.9 ПДР України порушив ОСОБА_1 , оскільки зазначені у протоколі суть та опис адміністративного правопорушення відповідають диспозиції п.2.9 (а) ПДР України, за що ОСОБА_1 було обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги захисника повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення, з урахуванням чого постанову судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу щодо її скасування - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргузахисника Олянюка В.Л. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову суддіВасильківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига