Справа № 354/1017/23
Провадження № 3/354/25/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м.Яремче

Суддя Яремчанського міського суду Івано-Франківської області Остап`юк М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Відділення поліції №1 (м. Яремче) Надвірнянського районного відділу поліції в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків Суду не надано,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адмінправопорушення серії ААД № 252725 від 12 липня 2023, ОСОБА_1 , приблизно о 13 год 20 хв в с. Яремче по вул. С.Бандери неподалік магазину «Рибак», керуючи транспортним засобм GEELY, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в установленому законом порядку. Тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 , адвокат Гайтанюк М.М. заперечила вину свого підзахисного, зазначила, що складання адмінпротоколів відносно останнього відбувалося з порушенням вимог законодавства, а також не на місці вчинення інкримінованого ОСОБА_1 адмінправопорушення. Просила закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення.

Заслухавши позицію захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів у справі та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, як зазначено в частині другій статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Частиною першою статті 130 КУпАП, яка інкримінується ОСОБА_1 передбачена відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння особою, яка керує транспортним засобом.

Таким чином, суб`єктом адміністративної відповідальності є особа, яка керує транспортним засобом.

Однак, у ході судового розгляду справи, за результатами дослідження доказів у справі та з оглянутого у судовому засіданні відеоматеріалу неможливо встановити факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Так, відеозапис відображає сам процес спілкування поліцейського із ОСОБА_1 відносно проходження останнім огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу ДРАГЕРА. Останній стоїть біля будинку. Проїжджої частини дороги та автомобіля не зафіксовано.

Відеозапису, який би стосувався початку події, а саме руху та зупинки транспортного засобу не має.

Ті відеоматеріали, які долучені до справи, руху транспортного засобу не містять.

Суд неодноразово звертав увагу у попередніх рішеннях, що одним із обов`язкових аспектів доведення вини особи у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є фіксування керування останнім транспортним засобом на бодікамеру поліцейського. Оскільки у справах, де особа заперечує факт керування автомобілем, визначальним є наявність відеозапису про це, зробленого у встановленому законодавством порядку.

Так, відповідно до пунктів 4, 5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Вказаний відеозапис є доказом у справі про адміністративні правопорушенні у сфері керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння.

Як уже зазначалося, у тих випадках, коли особа заперечує факт керування транспортним засобом, або вказує на незаконність ініціювання відносно неї провадження, відеозапис, на якому зафіксовано протилежне, відіграє ключову роль.

Сторона захисту також вказує, що пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння не здійснювалася на місці зупинки транспортного засобу, а біля лікарні, що суперечить законодавству, а саме Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 № 1103 та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

Переконатися у протилежному Суд не має можливості, оскільки на відеозаписі не зафіксовано місця зупинки автомобіля ОСОБА_1 .

З огляду на це, уповноважений орган не довів Суду факту дотримання вимог законодавства, на недотримання яких вказує Сторона захисту при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Згідно з частиною другою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом.

У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, які не були б отримані, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Таким чином, керуючись принципом презумпції невинуватості, Суд вважає за необхідне закрити провадження у даній справі, оскільки не доведено, що докази вини ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні за частиною першою статті 130 КУпАП отримані дотриманням вимог законодавства.

На підставі викладеного та керуючись частиною першою статті 130, пунктом 1 статті 247 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено 15.01.2024.

Суддя: М. В. Остап`юк