КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 361/7541/24

Суддя в суді першої інстанції: Василенко Т.К.

Провадження № 33/824/4352/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., за участю секретаря судового засідання Дячук І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2024 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП(а.с. 13-14).

Не погодившись з вказаною постановою, 14 серпня 2024 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 16-19).

На обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що у суботу 20 липня 2024 року приблизно о 21 годині його було заблоковано, незаконно позбавлено волі групою осіб: ОСОБА_2 та його батьком ОСОБА_3 , вчинення правопорушення відбувалося за адресою: АДРЕСА_1 . Апелянт вказував, що після того, як його дружина ОСОБА_4 викликала поліцію щодо його незаконного утримання, незаконного позбавлення волі, він вирвався з рук ОСОБА_2 та його батька та вийшов у двір будинку. Після вказаного, ОСОБА_2 силою штовхнув апелянта назад до будинку для побиття разом зі своїм батьком. О 21 год. 24 хв. апелянту було завдано ОСОБА_2 та його батьком ОСОБА_3 мордування, удушення, побої, умисне завдання ударів ногами та руками в різні частини тіла. Вказані дії супроводжувались лайкою, нецензурними висловлюваннями, образами, погрозами щодо апелянта та його дружини. Пручаючись, апелянт вирвався та вибіг знову у двір подалі від будинку і чекав приїзду працівників поліції. Також, ОСОБА_2 погрожував апелянту, що переламає йому ноги та вбивством. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Подія відбувалась на спільній приватній власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , якому ОСОБА_5 (мати дружини апелянта та баба ОСОБА_2 ) подарувала 20 липня 2024 року частину будинку та земельної ділянки, коли апелянт намагався винести куплену ним та дружиною ОСОБА_4 газову плиту та інші речі. Вказував, що до 20 липня 2024 року апелянт за дружиною проживали час від часу за адресою: АДРЕСА_1 , коли доглядали за матір`ю дружини ОСОБА_5 . Після прибуття поліції апелянт надав пояснення відносно події та відеодокази моменту скоєння правопорушення щодо нього.

Звертав увагу, що в оскаржуваній постанові невірно вказано місце вчинення правопорушення, оскільки подія відбулась за адресою: АДРЕСА_1 , де апелянта з дружиною мешкали час від часу до 20 липня 2024 року та купували техніку (бойлер, газову плиту, пральну машину та інші речі), а не за адресою: АДРЕСА_1 . Це різні будинки, які розташовані на різних територіях та не пов`язані між собою. За адресою: АДРЕСА_1 мешкає ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які скоїли правопорушення відносно апелянта.

Вказував, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що той, хто чинить домашнє насилля, маючи значну перевагу у своїх можливостях, діє умисно, з наміром заподіяти шкоду потерпілому, порушивши його права й свободи, коли такі дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Судом не встановлено фактичні обставини справи, не надано належну оцінку наявним у справі доказам та не наведено мотивів прийнятого рішення.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні ОСОБА_2 заперечував проти доводів скарги і просив її відхилити.

Апелянт ОСОБА_1 до суду не прибув, про час та місце розгляду справи апеляційним судом був сповіщений 28 серпня 2024 року, тобто завчасно, електронним повідомленням на зазначені ним засоби зв`язку із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення, про що у справі є докази, подав письмову заяву в якій підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, справу розглянути за його відсутності (а.с. 29-36).

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04).

Відповідно до ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність перешкод для апеляційного перегляду справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 101894 від 20 липня 2024 року вбачається, що 20 липня 2024 року близько 21 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 вчинив відносно гр. ОСОБА_1 домашнє насильство фізичного характеру, а саме хапав за одяг, штовхав, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 1).

До протоколу долучено рапорт працівника поліції від 20 липня 2024 року, в якому вказано, що відносно ОСОБА_2 було складено адміністративний протокол серії ВАД 101894 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та складено адміністративний протокол серії ВАД 101895 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 2).

Також до протоколу долучено пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 4-6).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством визнається діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 14 ст. 1 Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 17 ст. 1 Закону визначено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

За змістом ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Тобто, обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, або ж за наявності реальної можливості завдання такої шкоди.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказані умисні дії ОСОБА_2 , які полягають у тому, що він 20 липня 2024 року хапав за одяг, штовхав ОСОБА_1 , чим вчинив домашнє насильство фізичного характеру.

Однак, органом який склав протокол не зазначено та в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про те, що могла бути чи була завдана шкода ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції не вправі з власної ініціативи редагувати викладену в протоколі про адміністративне правопорушення фабулу адміністративного правопорушення, оскільки інше свідчитиме про перебирання судом функцій обвинувачення у справі, що є неприпустимим.

Крім того, надані сторонами письмові пояснення свідчать про те, що між ними виникла конфліктна ситуація.

При цьому, слід вказати, що конфлікт (лат. Conflictus - зіткнення, сутичка) - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Наявність сварок і непорозумінь між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 свідчить про виникнення конфліктної ситуації, проте, не підтверджує факту вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства фізичного характеру відносно ОСОБА_1 .

До протоколу про адміністративне правопорушення було долучено копію протоколу прийняття заяви ОСОБА_1 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) (а.с. 3), копії пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 4-6), копію форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (а.с. 7).

Письмові пояснення учасників конфлікту є суперечливими, а надана працівниками поліції копія форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства не містить відомостей про завдання чи можливість завдання шкоди ОСОБА_1 .

До апеляційної скарги апелянт надав диск з відеозаписом який, як і наданий ОСОБА_2 відеозапис подій, були переглянуті судом апеляційної інстанції в судовому засіданні про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 25, 36).

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Поряд з цим в справі відсутні відомості про подання таких доказів до районного суду або неможливості їх надання учасниками справи, не встановлено таких і судом.

Тому, з огляду на положення ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції відхилив посилання обвинуваченого ОСОБА_2 на наданий ним відеозапис та посилання апелянта ОСОБА_1 на доданий до апеляційної скарги диск відеозапису.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) ЄСПЛ, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом».

У відповідності до п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відтак, вина ОСОБА_2 поза розумним сумнівом недоведена, що свідчить про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, тому суд апеляційної інстанції їх відхилив.

Керуючись ст.ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець