Номер провадження: 33/812/115/24 Головуючий суддя апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.

за участю: ОСОБА_1 , захисника ОСОБА_2 адвоката Скрипчук О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2023 року, якою провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця В/Ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 1333653 від 15 вересня 2023 року, водій ОСОБА_1 15 вересня 2023 року о 11 год 50 хв на автодорозі М-30 516 км+ 800 м, керуючи військовим транспортним засобом Daewoo AN6CT (KTA25), номерний знак НОМЕР_2 та рухаючись у крайній лівій смузі, не врахував дорожньої обстановки, не врахував безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Kia Ceed, номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у правій смузі та зупинився на знак 2.2 « STOP». В результаті транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.13.3 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2023 року провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, потерпілий ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовані усі фактичні обставини справи, розгляд справи відбувся поверхнево, шаблонно, без повного та всебічного розгляду усіх обставин справи та передчасно закрито провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначав, що суд першої інстанції належним чином не дослідив фотографії, надані як додатки до пояснень по справі. Натомість із наданих фотографій вбачається напрямок руху обох автомобілів, розташування «Кia Сееd» після ДТП та пошкодження його лівої частини. На одній з фотографій чітко зображено розділювальну смугу, відповідно вантажний транспортний засіб зіткнувся з легковим автомобілем у правій крайній смузі. Також видно, що водій транспортного засобу «Кia Сееd» перебуваючи в крайній правій смузі, не мав можливості з`їхати правіше, оскільки не було дороги, а ОСОБА_1 рухаючись по дорожній смузі, мав би врахувати всі ці обставини.

Потерпілий вважає, що водій вантажного транспортного засобу не врахував габарити та не здійснив зупинку перед блокпостом, що зумовило виїзд на праву смугу для руху та зіткнення боковими частинами транспортних засобів. Між тим, суд першої інстанції не взято до уваги його пояснення надіслані на електрону адресу суду, які вказують на обставини справи та інформацію яка, є ідентичною протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №133653.

ОСОБА_2 звертає увагу суду на те, що посадова особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення зафіксувала дійсні обставини, які відбулися при ДТП та мала можливість безпосередньо на місці оцінити ситуацію.

Зауважує, що ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції зазначав, що «під`їжджаючи до блокпосту, де встановлений дорожній знак, який дозволяє рух військової техніки без зупинки ОСОБА_1 продовжив рух прямо в обраному напрямку, не змінюючи траєкторію руху із приблизною швидкістю 60 км/год.»

Натомість, ОСОБА_2 наголошує, що жоден нормативно-правовий акт не містить можливостей встановлення такого дорожнього знаку, а також, не передбачає дозвіл військовій техніці рух без зупинки перед дорожнім знаком «STOP».

Крім того, звертає увагу на те, що в матеріалах справи містяться фотографії, на яких чітко зображені дорожні знаки, проте, такого дорожнього знаку як «дорожній знак, який дозволяє рух військової техніки без зупинки» жодна фотографія не містить.

Натомість, ОСОБА_1 , керуючи вантажним транспортним засобом марки Daewoo повинен був стежити за дорожньою обстановкою, дотримуватися безпечного інтервалу, а також бути уважним та контролювати рух даного транспортного засобу. ОСОБА_1 зобов`язаний був виконати вимоги дорожнього знаку «STOP» та здійснити зупинку, що безпосередньо передбачено ПДР України.

ОСОБА_2 вказував на те, що внаслідок ДТП йому, як потерпілому було завдано і майнової шкоди, про що свідчить пошкодження лівої частини його автомобіля.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , захисника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Скрипчук О.П., перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України (ст. 246 КУпАП).

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності, й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Вимоги вказаних правових норм в повній мірі були дотримані суддею суду першої інстанції.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що за матеріалами протоколу серії ААД № 133653 обставини порушення водієм ОСОБА_1 правил дотримання бокового інтервалу не встановлено, у зв`язку з чим не доведено порушення останнім вимог п. 13.3 ПДР України, а тому його дії не потягли настання наслідків, передбачених ст. 124 КУпАП. При цьому суд зазначив, що відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

«Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Системний аналіз положень ст. 124 КУпАП, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням/обвинуваченням.

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Згідно ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частині 2 статті 251 КУпАП).

Аналіз наведених норм закону, зокрема, положень статей 280, 251 КУпАП дає підстави для висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови у відповідності до положень статті 283 КУпАП, яка повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 1333653 від 15 вересня 2023 року, водій ОСОБА_1 15 вересня 2023 року о 11 год 50 хв на автодорозі М-30 516 км+ 800 м, керуючи військовим транспортним засобом Daewoo AN6CT (KTA25), номерний знак НОМЕР_2 та рухаючись у крайній лівій смузі, не врахував дорожньої обстановки, не врахував безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Kia Ceed, номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у правій смузі та зупинився на знак 2.2 « STOP». В результаті транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.13.3 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (а.с.2).

Згідно вказаного протоколу про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковані за статтею 124 КУпАП.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає в тому разі, коли внаслідок порушення учасником дорожнього руху ПДР України було спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд вважав не доведеним факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Не погодившись з таким висновком суду, потерпілий ОСОБА_2 в апеляційній скарзі наполягає на тому, що ДТП сталося саме з вини водія ОСОБА_3 , натомість суд першої інстанції належним чином не дослідив фотографії, надані як додатки до пояснень по справі. Вказує, що із наданих фотографій вбачається напрямок руху обох автомобілів, розташування «Кia Сееd» після ДТП та пошкодження його лівої частини. На одній з фотографій чітко зображено розділювальну смугу, відповідно вантажний транспортний засіб зіткнувся з легковим автомобілем у правій крайній смузі. Також видно, що водій транспортного засобу «Кia Сееd» перебуваючи в крайній правій смузі, не мав можливості з`їхати правіше, оскільки не було дороги, а ОСОБА_1 рухаючись по дорожній смузі, мав би врахувати всі ці обставини.

Перевіряючи вказані доводи, судом апеляційної інстанції ретельно досліджені надані захисником Москвичова С.І. під час розгляду справи в суді першої інстанції фотознімки, щодо події ДТП, яка мала місце 15 вересня 2023 року за участю вантажного автомобіля Daewoo AN6CT (KTA25), номерний знак НОМЕР_2 та легкового автомобіля Kia Ceed.

Вказані фотознімки містять фото транспортних засобів учасників ДТП, фото пошкоджень, отриманих транспортними засобами внаслідок ДТП, розташування транспортних засобів після ДТП, фото автомобільної дороги, розмітки, установлених на даній дорожній ділянці дорожніх знаків.

При цьому надані захисником потерпілого ОСОБА_2 фотографії не містять відомостей, які б свідчили про порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.13.3 ПДР України, оскільки на них не зафіксовано місце зіткнення, розташування транспортних засобів на відрізку дороги в момент або безпосередньо одразу після контактування транспортних засобів. Натомість на фотографіях відображено, що вантажний автомобіль Daewoo AN6CT (KTA25), номерний знак НОМЕР_2 знаходиться в спеціально облаштованому кармані на узбіччі з правої сторони, а транспортний засіб Kia Ceed, номерний знак НОМЕР_3 знаходиться в крайній праві смузі для руху з частковим виїздом на узбічча. Вказане положення транспортних засобів учасників ДТП ідентичне тому, що зафіксовано на схемі місця ДТП.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що водій вантажного транспортного засобу не врахував габарити та не здійснив зупинку перед блокпостом, що зумовило виїзд на праву смугу для руху та зіткнення боковими частинами транспортних засобів, суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 15 вересня о 11 год 50 хв водій ОСОБА_1 на автодорозі М-30 516 км+ 800 м, керуючи військовим транспортним засобом Daewoo AN6CT (KTA25), номерний знак НОМЕР_2 та рухаючись у крайній лівій смузі, не врахував дорожньої обстановки, не врахував безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Kia Ceed, номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у правій смузі та зупинився на знак 2.2 « STOP».

Отже з опису встановлених працівниками поліції обставин не вбачається, що автомобіль Daewoo AN6CT ( НОМЕР_4 ), номерний знак НОМЕР_2 виїхав на праву смугу для руху. Також на схемі місця ДТП, що додана до протоколу про адміністративне правопорушення не зафіксовано виїзд вантажного автомобіля Daewoo AN6CT ( НОМЕР_4 ) на праву смугу для руху.

Більш того, з наданих учасниками справи фотографій з місця ДТП також встановлено, що безпосередньо перед блокпостом на крайній лівій смузі для руху біля розмітки 1.3, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху були встановлені знаки 2.2 «STOP», 3.29 «Обмеження максимальної швидкості до 5 км/год» та 4.7 «Об`їзд перешкоди з правого боку». Однак, попереду вказаних дорожник знаків встановлений дорожній знак 5.24.2 «Зміна напрямку руху на дорозі з розділювальною смугою» з табличкою «Крім військового транспорту».

Зазначене свідчить про те, що водій ОСОБА_1 керуючи вантажним автомобілем Daewoo AN6CT ( НОМЕР_4 ), що належить Збройним Силам України та відноситься до військової техніки не повинен був виконувати вимоги дорожніх знаків 2.2 «STOP», 3.29 «Обмеження максимальної швидкості до 5 км/год» та 4.7 «Об`їзд перешкоди з правого боку». А тому правомірно рухався в своїй лівій смузі для руху не змінюючи напрямок руху.

З урахуванням встановленого не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що жоден нормативно-правовий акт не містить можливостей встановлення такого дорожнього знаку, а також, не передбачає дозвіл військовій техніці рух без зупинки перед дорожнім знаком «STOP».

Апеляційній суд не може погодитись в повній мірі з твердженнями ОСОБА_2 про те, що посадова особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення зафіксувала дійсні обставини, які відбулися при ДТП та мала можливість безпосередньо на місці оцінити ситуацію, оскільки схема місця ДТП, складена 15 вересня 2023 року за фактом ДТП не містить основних об`єктів, що мають бути на ній зазначені у відповідності до вимог п.4 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.

Зокрема на схемі місця ДТП всупереч положенням вказаної Інструкції не зафіксовано та не відображено координати місця зіткнення, відносно сталих орієнтирів; сліди гальмівного шляху колія транспортних засобів; їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; сліди та предмети, що стосуються пригоди:розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини, тощо), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту;

Відсутність вказаних об`єктів на схемі місця ДТП унеможливлює достеменно встановити порушення водієм ОСОБА_1 п. 13.3 ПДР України, а також те, що його дії знаходяться в причино наслідковому зв`язку з ДТП, яка мала місце за його участю 15 вересня 2023 року на автодорозі М-30 516 км+ 800 м.

Як на підтвердження вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, працівниками поліції сформовано адміністративний матеріал, який складається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 133653 від 15 вересня 2023 року, схеми місця ДТП, рапорту ст. інспектора ГУНП у Вінницькій області щодо ДТП, письмових пояснень водіїв транспортних засобів - учасників ДТП.

В своїх письмових поясненнях водій ОСОБА_1 зазначив, що 15 вересня 2023 року о 12 год 30 хв рухаючись на автомобілі Daewoo AN6CT (KTA25), номерний знак НОМЕР_2 по автодорозі М-30 516 км+ 800 м у лівій смузі на військовому автомобілі перед блокпостом були знаки, які дозволяють військовій техніці проїжджати без зупинки, оскільки перед блокпостом стоять знаки обмеження швидкості 60 км/год, 40 км/год, 20 км/год, 5 км/год та знак 2.2 «STOP». По переду нього в праві смузі рухався автомобіль Kia Ceed, номерний знак НОМЕР_3 та перед самим блокпостом водій цього автомобіля різко зупинився на знак «STOP», щоб уникнути більш фатальних наслідків ОСОБА_1 намагався об`їхати його лівіше, але все одно зачепив ковпаком колеса свого транспортного засобу задню частину автомобіля Kia Ceed (а.с.5).

Водій ОСОБА_2 в своїх письмових поясненнях з приводу ДТП зазначив, що 15 вересня 2023 року близько 11 год 50 хв рухаючись автомобілем Kia Ceed, номерний знак НОМЕР_3 по автодорозі М-30 516 км+ 800 м в напрямку м. Умань, рухаючись у правій смузі зупинився перед блокпостом на знак 2.2 «STOP». Після чого відчув боковий поштовх з лівої сторони автомобіля, який рухався позаду нього у лівій смузі. Тілесних ушкоджень не заподіяно, пошкоджено лише авто (а.с.6).

Вказані пояснення водіїв транспортних засобів, надані ними після ДТП, хоча і відображають подію ДТП, натомість містять пояснення, які не можуть в повній мірі свідчити про наявність вини саме водія ОСОБА_1 у ДТП, яка мала місце 15 вересня 2023 року, оскільки вказані пояснення є суб`єктивним описом обставин події.

Натомість будь яких інших доказів матеріали справи не містять, також відсутні будь які свідки ДТП, а також відеозапис моменту зіткнення транспортних засобів.

Ці докази у сукупності судом першої інстанції були належним чином досліджені та оцінені, в тому числі у відповідності до визначення стандарту доказування «поза розумним сумнівом» по аналогії з доказуванням вини в порядку кримінального судочинства.

Вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений статтями 251, 255 КУпАП, особи, які уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення, та збір доказів, мають довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за встановленими обставинами якого відносно неї складено протокол.

В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні цього правопорушення.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надав орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

За таких обставин, проаналізувавши надані докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що вина водія ОСОБА_1 у справі щодо порушення ним вимог пункт 13.3 ПДР України не доведена поза розумним сумнівом, оскільки відсутні беззаперечні, належні та допустимі докази на підтримку такої версії.

Тобто версія події, яка викладена у змісті протоколу про адміністративне правопорушення, особами, які уповноважені на його складання, не доведена за допомогою належних та допустимих доказів перед судом поза будь-яким розумним сумнівом.

Цим обставинам судом першої інстанції надана вірна оцінка, у зв`язку з чим суд дійшов вірного висновку про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2023 року, якою провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко