Справа №: 398/2849/24
провадження №: 3/398/1277/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

"16" вересня 2024 р. м.Олександрія

Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Подоляк Я.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградської області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

27.05.2024 року о 21 год 53 хв в м.Олександрія Кіровоградської області, по вул.Григорія Усика, біля будинку №99, ОСОБА_1 керував мопедом «Навігатор», б/н, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння було проведено зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаталізатора ««Drager Alcotest 6810». Результат тесту становив 0,41 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник адвокат Ковальова Т.Ю. не з`явились, натомість захисником через канцелярію суду 16.09.2024 року подано письмові пояснення, відповідно до яких ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не визнає, з наступних підстав. Так, згідно наказу № 1452/735 від 09.11.2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» поліцейський має право проводить огляд на стан сп`яніння водія транспортного засобу, якщо останній має наступні ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. ОСОБА_1 не мав жодної із цих ознак. Крім того, поліцейським не було зазначено підстави для проведення огляду ОСОБА_1 для визначення стану алкогольного сп`яніння, що підтверджується відеозаписами, які долучено до матеріалів справи . Також працівниками поліції порушено інструкцію експлуатації газоаналізатору «Drager 6810» ARCE-0237, якою передбачено калібрування кожні шість місяців, оскільки останнє калібрування алкотестера Драгер, було проведено 15.09.2023 року, а подія відбулася 27.05.2024 року, тобто через 8 місяців. Крім того, після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування було записано частинами, що порушує вимоги п.2 Розділу III Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 18.12.2018 року № 1026, яким передбачено, що включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення. З відеозаписів події, долучених до матеріалів справи у кількості 5 відеофайлів, що зроблені з невідомого носія, неможливо встановити хронологію події, що відбувалась 27.05.2024 року, оскільки відеозаписи є переривчастими та розділеними на частини, що порушує вимоги чинного законодавства України. Такий доказ є сумнівним та не може бути врахований судом на підтвердження наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, згідно Конвенцією про дорожній рух від 08.11.68 року, яка ратифікована Українською СРСР 25.04.1974 року, країни які ратифікували дану Конвенцію повинні у своєму національному законодавстві містити спеціальні положення, які закріплюють допустиму норму алкоголю в крові для керування автомобілями, перевищення якої є недопустимим і за це передбачається відповідна санкція. У всіх інших ситуаціях, де відсутні вищезазначені спеціальні положення максимальний рівень алкоголю в крові не повинен перевищувати 0,50 грам чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається, а з перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і повітрі, що видихається, становить 0,5 проміле. Отже, згідно міжнародного права ОСОБА_1 мав допустимий показник наявності алкоголю в організмі - 0,41%. Даний показник міг бути спровокований будь-чим, а саме їжею, лікарськими засобами, безалкогольними напоями (соками, що викликають бродіння в організмі), що жодним чином може не вказувати саме на вживання алкогольних напоїв та провокує підняття в організмі даного показнику. Таким чином, склад правопорушення, що інкримінується ОСОБА_3 , зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. 2.9 а ПДР, тому відповідальність водія за діяння, зазначене в протоколі, на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП виключається. Згідно з Інструкцією МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року, алкогольне сп`яніння встановлюється співробітниками поліції на місці зупинки з використанням спеціальних засобів, якщо показник алкоголю у крові перевищує показник 0,2 проміле, натомість драгер - спеціальний тех.засіб, який застосовують співробітники поліції, на практиці, досліджує повітря, що видихається водієм, а не кров. Крім того, огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. ОСОБА_3 погодився продути «Драгер» 6810», однак згідно протоколу при проведенні його огляду жодного свідка залучено не було. Посилання співробітників поліції лише на відеозапис є необґрунтованим, та не може бути беззаперечною підставою для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП. Враховуючи викладене, просить справу про адміністративне правопорушення, стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Дослідивши адміністративний матеріал, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно п.2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до п.2,3,4 р.ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015року №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №540963 від 27.05.2024 року, який складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП та в якому розкрито суть адміністративного правопорушення; результатами проведення тесту для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер 6810» від 27.05.2024 року, який показав 0,41%; актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; відеозаписами, розміщеними на DVD-диску, який є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення.

Заперечення ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на думку суду є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.

Так, посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не мав жодної із ознак алкогольного сп`яніння, а поліцейським не було про них зазначено, тому жодних підстав для проведення огляду ОСОБА_1 для визначення стану алкогольного сп`яніння, не було, спростовується дослідженим судом відеозаписом адміністративного правопорушення, на якому зафіксовано, що причиною зупинки водія мопеда «Навігатор», стало те, що водій керував вказаним транспортним засобом без світла фар та мотошолома. В подальшому, під час спілкування,працівником поліції було поставлено питання щодо вживання ним цього дня алкогольних напоїв, на що ОСОБА_1 відповів, що зранку виживав сидр. Після чого працівник поліції запропонував йому пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місця зупинки транспортного засобу або в медичному закладі. ОСОБА_1 погодився пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер». Результати огляду становили 0,41%. Тест долучено до матеріалів справи. Про виявлені працівником поліції ознаки алкогольного сп`яніння зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, які підтверджуються результатом такого огляду з використанням технічних засобів. ОСОБА_1 з результатами огляду погодився і не оскаржував. Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в графі «З результатами згоден» ОСОБА_1 особисто поставив підпис, зазначив свої прізвище ім`я та по батькові, а також написав «згоден».

Щодо тверджень захисника про те, що працівниками поліції порушено інструкцію експлуатації газоаналізатору «Drager 6810» ARCE-0237, калібрування якого не було проведено в установлені строки, тобто кожні шість місяців, то суд зазначає наступне.

Законом України "Про метрологію та метрологічну діяльність" визначено, що засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» визначено терміни: 10) калібрування - сукупність операцій, за допомогою яких за заданих умов на першому етапі встановлюється співвідношення між значеннями величини, що забезпечуються еталонами з притаманними їм невизначеностями вимірювань, та відповідними показами з пов`язаними з ними невизначеностями вимірювань, а на другому етапі ця інформація використовується для встановлення співвідношення для отримання результату вимірювання з показу; 17) періодична повірка засобів вимірювальної техніки повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал); 18) повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.

Статтею 17 вказаного Закону врегульовано порядок Повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, згідно якої передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Стаття 27 Закону врегульовує питання щодо калібрування засобів вимірювальної техніки.

Так, калібруванню в добровільному порядку можуть підлягати засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері та/або поза сферою законодавчо регульованої метрології. Калібруванню також підлягають вторинні та робочі еталони. Калібрування засобів вимірювальної техніки проводиться: науковими метрологічними центрами; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, акредитованими національним органом України з акредитації; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, які мають документально підтверджену простежуваність своїх еталонів до національних еталонів, еталонів інших держав або міжнародних еталонів відповідних одиниць вимірювання.

Калібрування вторинних та робочих еталонів проводиться в порядку, встановленому нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Калібрування та оформлення його результатів проводяться відповідно до національних стандартів, гармонізованих з відповідними міжнародними та європейськими стандартами, та документів, прийнятих міжнародними та регіональними організаціями з метрології.

Таким чином, повіркою є перевірка відповідності певним стандартам, а калібрування це приведення засобу вимірювальної техніки до певних стандартів.

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 і становить 1 рік.

Максимальний інтервал між «Сервісним технічним обслуговуванням», «Градуюванням» та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drager Alcotest, становить 1 рік. У пам`яті приладу зберігається інформація про дату останнього градуювання (калібрування).

Останнє калібрування приладу «Drager «Alcotest 6810» було проведено 15.09.2023, то станом на дату проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння з його використанням, а саме, 27.05.2024, інтервал калібрування даного приладу не закінчився.

За таких умов, огляд ОСОБА_1 проведений за допомогою технічного приладу, яким дозволено такий огляд, отже результат тесту приладу «Drager Alcotest 6810» є допустимим і належним доказом у справі.

Щодо тверджень представника, про необхідність присутності двох свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, то суд зазначає, що присутність таких є необхідною у разі, якщо не має можливості застосування технічних засобів відеозапису, на що вказує ст. 266 КУпАП. Однак така можливість була реалізована працівниками поліції, тафакт проходження ОСОБА_1 огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу було зафіксовано технічним засобом відеозапису, матеріали якого долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, про що зазначено і у самому протоколі, а тому присутність свідків в даному випадку не обов`язкова.

Крім того, долученим до матеріалів справи в якості доказу диском з відеозаписами адміністративного правопорушення також спростовуються твердження захисника про те, що такий доказ є сумнівним та не може бути врахований судом, оскільки запис є переривчастим та розділений на частини. Так, дослідженим відеозаписом адміністративного правопорушення встановлено, що він надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Досліджений відеозапис, зроблений з нагрудних відеокамер відображає із достатньою повнотою обставини, за яких співробітники поліції під час складання протоколу про адміністративне діяли у відповідності до процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння та оформлення результатів такого огляду. Факт збереження відеозапису файлами не порушує послідовності ходу подій, а тому суд визнає його належним та допустимим доказом у справі.

Відносно доводів захисника щодо максимально допустимого рівня алкоголю в крові водія за міжнародним законодавством зазначаю про таке.

Так, у ст. 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01.05.1971 року, міститься норма про те, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках - в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Разом з тим, вказана норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким, на думку авторів Конвенції, настає алкогольне сп`яніння.

Проте Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25‰ у повітрі, що видихається, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у крові - 0,2 ‰.

Пунктом 7 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. №1452/735, визначено, що встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Отже, вказані доводи захисника в цій частині є безпідставними.

Ураховуючи вищевикладене, суддя, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Враховуючи характер адміністративного правопорушення, яке стало наслідком грубого порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, особу правопорушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, суддя приходить до висновку про необхідність накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, п.5 ч.2ст. 4 Закону України "Про судовий збір", вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 грн 60 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.1 ст.130, ст.ст.283,284,294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП України, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмір однієї тисячі неоподатковуваних доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисячі) гривень, з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у сумі 605,60 грн.

Реквізити для сплати штрафу, назва платежу: Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху; номер рахунку UA0011001; отримувач коштів: ГУК у Кіров.обл./Кіров.обл./21081300, код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 21081300; призначення платежу *; 121; код платника; ПІБ адмінштраф.

Реквізити для сплати судового збору назва платежу: Надходження від стягнення судового збору на користь держави; номер рахунку UA0026001; отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Роз`яснити, що згідно статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із статтею 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом 3-х місяців.

Суддя Я.М. ПОДОЛЯК