Справа №583/3248/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Плотникова Н. Б.
Номер провадження 33/816/166/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Анацького О.В. на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31 серпня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючий

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31 серпня 2023 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік за те, що він 10.07.2023 року о 12 год. 57 хв. в м. Охтирка на пл.. Соборній, 1 керував транспортним засобом мопедом Ямаха в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення..

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Анацький О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31 серпня 2023 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказував, що працівники поліції під час зупинки транспортного засобу не назвали жодну причину зупинки, тому від самого початку зупинка автомобіля є незаконною.

Зазначав, що поліцейський склав протокол та тільки потім формально долучив направлення на проходження медичного огляду до протоколу, однак ОСОБА_1 навіть не надав.

Звертав увагу на те, що свідків не було залучено взагалі, хоча відеозапис не був безперервним.

Вказував, що наявність підпису ОСОБА_1 на протоколі не є підтвердженням того, що йому дійсно роз`яснено права.

Крім цього, звертав увагу на те, що акт огляду не містить дати, тобто всіх належних реквізитів.

Вважав, що наданий суду відеозапис є неналежним доказом, оскільки працівниками поліції не були дотримані вимоги Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 № 1395.

На думку апелянта, працівниками поліції було грубо порушено вимоги ст..266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів затвердженого постановою КМУ 17 грудня 2008 № 1103, що свідчить про те, що огляд на стан сп`яніння, проведений працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу, є недійсним, як і взагалі складений протокол про адміністративне правопорушення, при цьому з порушенням права ОСОБА_1 на захист.

В судове засідання призначене на 16 лютого 2024 року на 11 год. 45 хв. до апеляційного суду ні ОСОБА_1 , ні його захисник адвокат Анацький О.В., в черговий раз, не з`явились.

Від захисника Анацького О.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному.

Апеляційний суд не вбачає підстав для чергового відкладення судового розгляду виходячи з наступного :

Так, у провадженні апеляційного суду справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 перебуває з вересня 2023 року.

Тривалий не розгляд вказаної справи пов`язаний з тим, що на задоволення клопотання захисника Анацького О.В. попереднє судове засідання було відкладено у зв`язку з надходженням клопотання від захисника, 16 лютого 2024 року від захисника Анацького О.В. повторно надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному, при цьому жодних доказів хвороби до клопотання надано не було, тобто, апеляційним судом попереднє клопотання захисту було задоволено і було вжито достатньо заходів для забезпечення права останнього на справедливий суд.

У частинах 1-3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Пономарьов проти України", та "Трух проти України").

У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також те, що дана справа про адміністративне правопорушення перебуває на розгляду в апеляційному суді вже тривалий час, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення, та вважає за можливе здійснити розгляд поданої захисником ОСОБА_1 - адвокатом Анацьким О.В. апеляційної скарги на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31 серпня 2023 року, у відсутність сторін, і у даному випадку їх права на доступ до правосуддя, не є порушеними, оскільки положення ст. 268 КУпАП не передбачають обов`язкову присутність особи, стосовно якої розглядається справа за ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні в провадженні відеофайли, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:

- Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 007066 від 10.07.2023 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо його змісту, оскільки в протоколі зазначено дату його складання, дані про службову особу, яка його склала, та особу правопорушника, місце, час вчинення та суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, протокол підписаний особою, яка його склала, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

- Тестуванням на алкоголь від 10.07.2023 р., відповідно до якого результат тесту ОСОБА_1 становить 1,03 ‰.

- Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції від 10.07.2023 р., відповідно до якого на огляд до Охтирської ЦРЛ направляється ОСОБА_1

- Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 10.07.2023 р., відповідно до якого результати огляду на стан сп`яніння: проба позитивна 1,03 ‰, який підписаний ОСОБА_1

- Відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, з якого вбачається, що 10.07.2023 р. ОСОБА_1 керував мопедом та був зупинений працівниками поліції, на пропозицію інспектора поліції погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора, результат якого склав 1,03 ‰. ОСОБА_1 повідомив працівнику поліції, що вживав алкоголь вчора. З результатами огляду спочатку не погодився, погодився проїхати в лікарню для проходження огляду в медичному закладі, потім погодився з результатами огляду на газоаналізаторі. Після цього на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, який він підписав та був відсторонений від керування транспортним засобом.

Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9 «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Щодо тверджень апелянта про те, що працівники поліції під час зупинки транспортного засобу не назвали жодну причину зупинки, тому від самого початку зупинка автомобіля є незаконною, то їх апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки, як вбачається з відеозаписів, долучених до матеріалів справи, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції в зв`язку з тим, що порушував ПДР.

Доводи апелянта про те, що поліцейський склав протокол та тільки потім формально долучив направлення на проходження медичного огляду до протоколу, однак ОСОБА_1 навіть не надав, апеляційний суд обґрунтованими вважати не може, оскільки ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатор «Драгер», а не в медичному закладі, тому невручення вказаного документа апеляційний суд не вважає істотним порушенням, яке тягне за собою скасування оскаржуваної постанови.

Щодо доводів апелянта про те, що свідків не було залучено взагалі, хоча відеозапис не був безперервним, то апеляційний суд їх вважати обґрунтованими не може, оскільки ч. 2 ст. 266 КУпАП після прийняття Закону України № 1231-IX від 16 лютого 2021 року зазнала змін і відповідно до неї огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки всі дії з приводу проходження огляду ОСОБА_1 були зафіксовані на відеозапис, який був долучений до справи та містить фіксацію усієї процедури, а тому наявність 2 свідків у цьому разі є не обов`язковою, у зв`язку з чим це не впливає на допустимість самого протоколу про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта про те, що наявність підпису ОСОБА_1 на протоколі не є підтвердженням того, що йому дійсно роз`яснено права, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки вказане спростовується дослідженим відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_2 поліцейським усно були роз`яснені його права, передбачені ст..63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що акт огляду не містить дати, тобто всіх належних реквізитів, апеляційний суд вважає безпідставним, скільки вказаний акт огляду є додатком 2 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, який не передбачає обов`язковість дати його складання.

Доводи захисника про те, що наданий суду відеозапис є неналежним доказом, оскільки працівниками поліції не були дотримані вимоги Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 № 1395, апеляційний суд вважати обґрунтованим не може виходячи з наступного.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, та інших обставин, які мають значення для справи, у тому числі достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Оскільки відеозаписом, що міститься у матеріалах справи, та який був досліджений судом першої інстанції, підтверджені обставини, які підлягають доказуванню, він не може бути визнаний неналежним доказом.

Відеозапис не є недопустимим доказом, як вважає апелянт, адже запис здійснений на підставі п. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9.а ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31 серпня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Анацького О.В. на цю постанову без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.