Справа № 458/1169/23 Головуючий у 1 інстанції: Ференц Р.І.
Провадження № 33/811/330/24 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю представника ОСОБА_1 адвоката Федитника І.Д., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Турківського районного суду Львівської області від 06 лютого 2024 року,

встановив:

постановою Турківського районного суду Львівської області від 06 лютого 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №174148 від 08.12.2023 року та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, 08.12.2023 року о 12 год 12 хв в с. Завадівка по вул. Центральна, 14 Самбірський район Львівська область ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в КНП «Турківська ЦМЛ» та підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виданого №265 від 08.12.2023 року. Результат огляду позитивний 1,19‰, чим порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

На цю постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Турківського районного суду Львівської області від 06 лютого 2024 року щодо нього, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Просить звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору, оскільки він є особою з другою групою інвалідності.

В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню як незаконна у зв`язку із порушенням норм закону, неправильним застосуванням матеріального та процесуального права, недослідженням судом доказів згідно із приписами закону.

Ствержує, що він керував автомобілем не порушуючи ПДР і знаходився у тверезому стані. Поліцейські не повідомили про причину зупинки його транспортного засобу, пройти тест за допомогою газоаналізатора Alcotest 6820 ОСОБА_1 погодився, однак поліцейський вимагав проїхати до медичного закладу, чим порушив і вимоги ст.266 КУпАП і положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Звертає увагу, що у медичному закладі йому повідомили, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, проте результат огляду не показали. Наголошує, що на місці зупинки транспортного засобу він не відмовлявся від проведення огляду, хоча у оскаржуваній постанові зазначено протилежне.

Зазначає, що у акті огляду зафіксовано не його підпис, відеозапис події не є безперервним, наявні грубі порушення поліцейськими законодавчих вимог щодо процедури і порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення, з яким він не згідний, складений з порушенням закону та системності проведення огляду, що залишилося поза увагою місцевого суду.

Наголошує, що він є інвалідом 2 групи загального захворювання довічно, проживає із дружиною-інвалідом, яка теж хворіє з сином та онуками, один з яких є інвалідом з дитинства. Мати онуків померла. Алкоголь за станом здоров`я та обставинами ОСОБА_1 категорично вживати не можна, оскільки він із жінкою на онуком інвалідом постійно змушений їздити до міста на обстеження, крім того возить онуків до школи щоденно. Позбавлення права керування транспортним засобом створить дуже негативні наслідки для його родини, оскільки керує транспортним засобом тільки він .

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду апеляційної скарги, у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення не подавав, що не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги у його відсутність. Крім того, представник ОСОБА_1 адвокат Федитник І.Д. не заперечив про розгляд апеляційної скарги у відсутність свого довірителя.

Розглянувши матеріали справи дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КПпАП є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КПпАП оскільки, викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КПпАП підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №174148 від 08.12.2023 року, який містить формулювання вчиненого правопорушення; даними, що містяться у акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виданого 08.12.2023 року КНП «Турківська ЦМЛ»; відео записами із нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Щодо апеляційних доводів про те, що ОСОБА_1 знаходився у тверезому стані, суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними, розцінює як форму захисту і до уваги не бере.

Оглянутий апеляційним судом відеозапис? надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, із оглянутого апеляційним судом відеозапису не встановлено з боку інспектора патрульної поліції порушень вимог КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735

Крім того, на відеозаписі з камер спостереження працівників поліції зафіксовані всі обставини вчинення адміністративного правопорушення, які підлягають доказуванню у справах про адміністративні правопорушення, а тому доводи захисника про те, що відеозапис є небезперервним, як на підставу скасування постанови суду першої інстанції, апеляційний суд вважає необґрунтованим.

Разом з тим, при апеляційному розгляді справи встановлено, що суд першої інстанції не врахував вимоги закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року щодо сплати судового збору.

Так, відповідно до п.9 ст.5 згаданого закону: від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю II групи (а.с.24) відтак звільнений від сплати судового збору.

Отже оскаржувана постанова у цій частині підлягає зміні.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення у цій справі.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в частині вимог щодо скасування постанови та закриття провадження у справі і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову Турківського районного суду Львівської області від 06 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за за ч.1 ст.130 КУпАП змінити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судовго збору на підставі п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року.

У решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ