ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/1061/23 Номер провадження 33/814/292/24Головуючий у 1-й інстанції Кашуба М. І. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Старчик Є.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , і його представника - адвоката Плішкіна Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Новосанжарського районного суду Полтавської області від 31 жовтня 2023 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і накладено на нього стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 536 гривень 80 копійок судового збору.

За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 18 червня 2023 року о 21 годині 34 хвилини по вул. Бурячній, 10 в с. Руденківка Полтавського р-ну Полтавської обл., керував транспортним засобом «ЗАЗ-DAEWOO», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Новосанжарського районного суду Полтавської області від 31 жовтня 2023 року та закрити провадження у справі щодо нього на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: згідно з доказами по справі він не керував транспортним засобом, а ним керував ОСОБА_2 без посвідчення водія при собі, у зв`язку з чим, боячись настання адміністративної відповідальності, попросив його ( ОСОБА_1 ) пересісти на місце водія, та матеріали справи не містять доказів, які би доводили зворотне; вимоги поліцейського, висловлені до ОСОБА_1 , щодо надання документів та проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння були необґрунтовані; ОСОБА_1 не відсторонявся від керування транспортним засобом, що свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів.

Суд апеляційної інстанції заслухав думку апелянта та його представника на підтримку апеляційної скарги, дослідив дані технічного носія інформації з відеозаписом поліції, перевірив матеріали справи, дослідив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Вимогами ж п.2.9 «а» ПДР України унормовано, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №107359 18 червня 2023 року о 21 годині 34 хвилини ОСОБА_1 по вул. Бурячній, 10 в с. Руденківка Полтавського р-ну Полтавської обл. у порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України керував транспортним засобом «ЗАЗ-DAEWOO», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. У протоколі ОСОБА_1 підтвердив факт керування автомобілем після вживання пива, що засвідчив своїм підписом (а.с.4).

Наведені вище обставини об`єктивно підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічному носієві інформації, з яких установлено, що 18 червня 2023 року приблизно о 21 годині 30 хвилин по вул. Бурячній, 10 в с. Руденківка Полтавського р-ну Полтавської обл. ОСОБА_1 вийшов із водійського місця автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO», н.з. НОМЕР_1 , який знаходився в кюветі. Далі ОСОБА_1 як водій надав документи на право керування названим вище транспортним засобом, підтвердив те, що він вживав алкоголь, керував цим автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та з`їхав у кювет, рухаючись із с. Великі Солонці. При цьому, пасажир автомобіля «ЗАЗ- DAEWOO», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , не зазначав про виконання ним функцій водія і також не заперечував те, що транспортним засобом керував ОСОБА_1 . На вимогу поліцейського Шевела В.В. як водій пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці правопорушення з використанням поліцією спеціального технічного засобу, результати якого склали 2, 52 проміле алкоголю в крові, та включно до процесу оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення не висловлював незгоду з результатами пройденого огляду на місці зупинки автомобіля, а навпаки після оформлення згаданих матеріалів підтвердив те, що згоден із вчиненим ним правопорушенням (а.с.5).

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив свою особу на вказаних вище відеозаписах.

Згода ОСОБА_1 з названими вище результатами, отриманими за допомогою застосування технічного приладу, підтверджується й актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, що засвідчено підписом апелянта (а.с.7).

Зафіксовані засобами об`єктивного контролю (відеозаписами) обставини також підтверджуються змістом зазначеного вище акту та роздруківки технічного засобу «Drager Alcotest 6810», відповідно до яких установлено перебування ОСОБА_1 , у тому числі під час керування автомобілем, у стані алкогольного сп`яніння з результатами 2, 52 проміле алкоголю в крові (а.с.6-7).

Свідок же ОСОБА_2 у суді першої інстанції підтвердив рух автомобіля «ЗАЗ - DAEWOO», н.з. НОМЕР_1 , його знаходження в кюветі на момент приїзду поліції, те, що він та ОСОБА_1 , який попередньо вживав алкогольні напої, на місці правопорушення не заперечували правильність ідентифікації поліцією ОСОБА_1 як водія. ОСОБА_1 не висловлював незгоду з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням алкотестера.

ОСОБА_1 у судах першої та апеляційної інстанцій також підтвердив вживання алкоголю, рух зазначеного вище транспорту та перебування його в салоні цього автомобіля.

Проте показання свідка ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у тій частині, що ОСОБА_2 керував автомобілем, а ОСОБА_1 був пасажиром, правильно оцінено критично місцевим судом та спрямовані на спробу уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, і надання свідком ОСОБА_2 допомоги в цьому апелянту, оскільки: свідок ОСОБА_2 , як він підтвердив у суді першої інстанції, є колегою ОСОБА_1 ; показання вказаного свідка спростовуються даними відеофіксації, яка є засобом об`єктивного контролю та не викликає сумнівів у своїй достовірності, твердженнями самого ОСОБА_1 на місці події, які він засвідчив у протоколі, а також поведінкою ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , які на місці правопорушення не заперечували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тобто в момент одразу ж після події правопорушення без можливості узгодити версію між собою.

Пунктом 2 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Саме ці дискреційні повноваження поліцейського дають йому право самостійно визначати наявність чи відсутність підстав для проведення огляду водія на стан сп`яніння.

За даними відеофіксації поліцейський установив підстави для висновку, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, повідомивши ОСОБА_1 про наявність у нього ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота. На місці правопорушення сам ОСОБА_1 підтвердив те, що він вживав алкоголь і керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а тому аргументи апеляційної скарги, які полягають у неправомірності висування поліцією вимоги щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , є неспроможними.

Так само позбавлені підстав посилання в апеляційній скарзі на необґрунтованість вимоги поліцейського щодо надання ОСОБА_1 документів, оскільки відповідно до приписів п.2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен пред`явити для перевірки документи, зазначені в п.2.1 ПДР України (зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України). Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Окрім того, обставини перевірки названих вище документів у будь-якому випадку не є достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, тобто наявність у діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що він не відсторонявся від керування транспортним засобом позбавлені підстав, оскільки відповідно до запису на звороті протоколу транспортний засіб, яким керував апелянт, було передано водієві ОСОБА_3 , що підтверджено підписом останнього та ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції (а.с.4)

Отже, викладені вище докази безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і об`єктивних підстав не довіряти їм немає. Обставин, які би свідчили про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів, не встановлено.

За таких обставин, доводи та підстави, з яких ставиться питання про закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 є водієм з водійським посвідченням серії НОМЕР_2 від 17 серпня 2013 року, що підтверджується довідкою ВП №3 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області (а.с.9).

Тому суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП правильно наклав на ОСОБА_1 стягнення відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною, через це посилання ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції на необхідність їздити до батьків, які хворіють, для здійснення догляду за ними, не є підставою для пом`якшення накладеного на нього стягнення.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Новосанжарського районного суду Полтавської області від 31 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун