ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/128/24 Справа № 710/1193/23 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Сивокінь С. С. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю захисника Кузьміна Є.О. (в режимі відеоконференції) та правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Кузьміна Є.О. на постанову Шполянського райсуду Черкаської обл. від 30.01.2024 р., якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.

Шпола Черкаської обл., громадянина Украї-

ни, має вищу освіту, одружений, має на утри-

манні дитину 2010 р. н., працює на Одеській

залізниці черговим по зал. Шпола, проживає

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 18.08.2023 о 23:50 год. по вул. Дніпровській в м. Шпола Звенигородського р-ну Черкаської обл. водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2101, р/номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в КНП «Лікарня ім. ОСОБА_2 і ОСОБА_3 », висновок № 130 від 19.08.2023 р., чим порушив п. 2.9 а) ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник Кузьмін Є.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив спрощений підхід до розгляду зазначеної справи, на думку адвоката не надав правової оцінки доказам, наданих поліцейським.

Зазначення поліцейським в протоколі про адмінправопорушення порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 а) ПДР України не підтверджується матеріалами справи, оскільки поліцейським не надано сертифікату та свідоцтва про повірку алкотестера за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння. На місці запинки результат огляду склав 0,28 ‰, однак останній не погодився з результатом огляду та його було направлено до найближчої медичної установи, результат склав 0,21 ‰, однак лікар помилково зазначив результат 2,1 ‰. На цей факт звертав увагу правопорушник і в суді першої інстанції, однак суд на зазначений факт уваги не звернув. Зауважує, що в чинному законодавстві відсутня норма яка б визначала допустиму норму концентрації алкоголю в повітрі для водіїв транспортних засобів. Посилаючись на ст. 8 п. 5 Конвенції про дорожній рух від 8.11.1968 р., яка ратифікована Українською СРСР 25.04.1974 р., вказує, що на його думку, мінімальна межа вмісту алкоголю, для визначення стану алкогольного сп`яніння згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг/літр повітря, що видихається, що становить згідно таблиці перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і повітрі, що видихається - 0,5 ‰.

Як роз`яснив Верховний Суд в правовій позиції, викладеній в постанові від 26.06.2019 р. в справі № 537/1703/17 (К/9901/3839/17) при розгляді справ про вчинення адміністративних правопорушень необхідно врахувати, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адмінправопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення до адмінвідповідальності.

Заслухавши доповідь судді, захисника Кузьміна Є.О. та правопорушника ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її по викладеним в ній доводам, допитавши свідка ОСОБА_4 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.

Зазначені вимоги судом першої інстанції не виконані.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адмінправопо-рушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 та 3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адмінправопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічна норма міститься і в п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 9.11.2015 р. №1452/735.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адмінвідповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адмінвідповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адмінправопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), та згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адмінправопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адмінправопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Ст. 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом та встановлення у передбачений законом спосіб стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні в повному обсязі докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення.

Матеріали справи про адмінправопорушення стосовно ОСОБА_1 надійшли до Шполянського райсуду Черкаської обл. 25.08.2023 р. (а. пр. 6).

Постановою Шполянського райсуду Черкаської обл. від 28.09.2023 р. матеріали справи про адмінправопорушення стосовно ОСОБА_1 були повернуті до ВПД № 2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській обл. для належного оформлення. Підставою для повернення матеріалів стало те, що в матеріалах справи були відсутній відеозапис огляду ОСОБА_1 поліцейським на місці зупинки, згідно якого результат 0,28 ‰, наявний лише висновок з лікарні з результатом 2,1 ‰. Крім того, відеозапис, доданий до матеріалів, не є безперервним.

19.01.2024 р., згідно рапорту поліцейського СРПП ВПД № 2 Звенигородського РВП ст. с-та поліції ОСОБА_5 , до матеріалів додано роздруківка чеку спеціального технічного приладу газоаналізатора Drager Alcotest 6810, результат позитивний 0,28 ‰ (а. пр. 12), акт огляду на стан сп`яніння відносно ОСОБА_1 , із зазначенням незгоди останнього з результатом огляду 0,28 ‰ та без зазначення дати (а. пр. 13), направлення водія на огляд до медичного закладу (а. пр. 14).

Відповідно до постанови суду, підставою для притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності стало те, що згідно висновку щодо результатів медичного огляду № 130 від 19.08.2023 р., який склав черговий лікар ОСОБА_6 у КНП «Лікарня ім. ОСОБА_2 і О.С. Коломійченків» Шполянської міської ради Черкаської обл., у ОСОБА_1 було встановлено стан алкогольного сп`яніння, покази технічного приладу «Алконт» склали 2,1 ‰ ( а. пр. 3). Огляд було проведено 19.08.2023 р. в 00:30 год. На цей висновок послався і суд першої інстанції як на доказ перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З матеріалів справи вбачається, що спочатку огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено поліцейським з використанням спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу, про що було складено відповідний акт ( а. пр. 13) та згідно роздруківки чека «Drager Alcotest 6810 ARBL-0968» результат тесту склав 0,28 ‰ ( а. пр. 12). Огляд проведено 19.08.2023 р. в 00:10 год.

ОСОБА_1 не погодився з результатом огляду, вважав його невірним та наполягав на проведенні огляду в медичному закладі.

Такий огляд проведено та його висновки викладені вище. На переконання апеляційного суду, обидва ці огляду є складовими частинами огляду водія на стан сп`яніння, який визначений ст. 266 КУпАП. Результати цих оглядів повинні були одночасно надані суду працівниками поліції та суд зобов`язаний їх дослідити та надати відповідну оцінку.

Проте суду першої інстанції взагалі ніяким чином не проаналізував та не співставив результати цих двох оглядів особи, що безумовно є неповнотою встановлення судом фактичних обставин, які істотно вплинули на висновки суду про винуватість особи у вчиненні адмінправопорушення.

Дійсно, за результатами двох оглядів було встановлено перевищення норми концентрації алкоголю в повітрі, яке видихається 0,28 ‰ та 2,1 ‰ відповідно. Проміжок часу між двома вимірюваннями склав 20 хв.

Тобто, на протязі 20 хв. відбулося дуже значне, майже в 10 разів, підвищення концентрації алкоголю в повітрі, яке видихається людиною. Але суд першої інстанції не звернув уваги на ці обставини, які безумовно викликають обґрунтовані сумніви в їх достовірності та не надав їм у судовому рішення ніякої оцінки.

З метою перевірки такого «феномену» апеляційний суд допитав лікаря ОСОБА_4 , який пояснив, що він дійсно проводив медичний огляд ОСОБА_1 Вимірювання за допомогою технічного пристрою проводив не він особисто, а медична сестра, яка голосом повідомила, що прилад показав 2,1 ‰. Наполягав, що вони не могли припуститися помилки. Також, вказав, що цей показник не може збільшуватися на протязі часу, може тільки зменшуватися. Вважав, що ОСОБА_1 міг провести певні маніпуляції з технічним пристроєм під час проведення огляду поліцейськими, внаслідок чого було отримано невірний результат.

З метою усунення протирічь та встановлення правильних обставин справи, апеляційний суд, крім показів свідка ОСОБА_4 , витребував за клопотанням захисника ОСОБА_7 з КНП «Лікарня ім. ОСОБА_2 і О.С. Коломійченків» Шполянської міської ради Черкаської обл. та дослідив відомості про проходження лікарем ОСОБА_4 , який оглядав ОСОБА_1 , навчання або тематичного удосконалення, відомості за допомогою якого саме приладу проводився огляд ОСОБА_1 в лікарні, дозвіл на використання спеціального технічного приладу, копію сертифікату відповідності, свідоцтво про повірку, а також копію акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 130 від 19.08.2023 р. ( а. пр. 42-45 та 57-63).

Роздруківку результату зі спеціального технічного приладу лікарня не надала суду.

Зі змісту цих документів вбачається, що під час проведення медичного огляду лікар не провів через 20 хв. повторне обстеження за допомогою спеціального технічного приладу, що є обов`язковим.

В акті огляду та у висновку вказано про використання лікарем спеціального технічного приладу «Алконт». Але з наданих медичним директором ОСОБА_8 відповідних копій документів вбачається, що у цій лікарні наявний та використовується газоаналізатор «Алкофор 307». Тобто лікар ОСОБА_4 при проведенні огляду ОСОБА_1 взагалі застосував технічний прилад, який не мав права використовувати у роботі, тому що як вбачається з відповідних відкритих джерел з мережі Інтернет - «Алконт» та «Алкофор 307» це зовсім різні технічні прилади, які не є аналогічними, а тому результати у акті та висновку медичного огляду апеляційний суд не може вважати вірними, а ці документи допустимими доказами на підтвердження винуватості ОСОБА_1 .

Відеозапису процедури огляду ОСОБА_1 в лікарні до матеріалів справи не долучені. Згідно відповіді т.в.о. нач. ВПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській обл. В. Реця, запитувані судом відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів поліцейських за 19.08.2023 р. не збереглися (а. пр. 64).

Таким чином, апеляційний суд не може перевірити доводи апеляції про правильність проведення процедури огляду в лікарні та встановити, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, а також перевірити правильність використання спеціального технічного пристрою.

Таким чином, докази, на які послався суд першої інстанції у своїй постанові, не доводять вини ОСОБА_1 , а тому висновки суду ґрунтуються на припущеннях.

З огляду на наявні істотні порушення при складанні висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 130 від 19.08.2023 р. ( а. пр. 3), суд визнає вказаний висновок та додані до нього матеріали недопустимими доказами, тому що вони отримані з істотним порушенням вимог КУпАП.

Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. За таких обставин, всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення слід витлумачити на його користь.

За таких обставин, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог п. 2.9 а) ПДР України, а його вина не може ґрунтуватись на припущеннях, тому постанова суду підлягає скасуванню, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а апеляційна скарга ОСОБА_7 - задоволенню.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Шполянського райсуду Черкаської обл. від 31.01.2024 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу захисника Кузьміна Є.О. задовольнити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.