ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/5083/21 Номер провадження 33/814/98/24Головуючий у 1-й інстанції Мельникова І.Д. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Гулієва Іса Муса огли подану в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Московського районного суду м.Харкова від 11 травня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 гривень.

За постановою судді, 15.03.2021 року о 09 год. 10 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «ЗАЗ сенс», номерний знак НОМЕР_1 , по Салтівському шосе, 129 у м.Харкові, з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Не погодившись з вказаним рішенням, адвокат Гулієв Іса Муса огли в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає про те, що ОСОБА_1 при свідках фактично погодився пройти медичне освідування на стан наркотичного сп`яніння, однак працівники поліції повідомили, що вони залучили свідків для оформлення відмови від проходження запропонованого огляду.

Вказує, що письмові пояснення свідків шаблонно написані працівниками поліції, та повністю не збігаються з поясненнями ОСОБА_1 .

Долучені до протоколу про адміністративне правопорушення матеріали не містять підтвердження про вручення ОСОБА_1 другого примірника складеного протоколу або відомостей про направлення такого примірника поштовим відправленням.

В протоколі відсутня відмітка про роз`яснення ОСОБА_1 , як особі, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, його прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП.

Вказує про відсутність безперервного відеозапису подій, здійсненого працівником поліції, тобто допущено порушення п.5 розділу ІІ Інструкції №1026 від 18 грудня 2018 року.

Посилається на те, що ОСОБА_1 не забезпечено участь адвоката працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 та його адвокат Гулієв Іса Муса огли будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення у судове засідання Полтавського апеляційного суду не з`явилися, від учасників справи на адресу Полтавського апеляційного суду клопотань, заяв про відкладення не надходили, за таких обставин, вважаю за можливе судовий розгляд проводити без їх участі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 149396 від 15 березня 2021 року, направлення на огляд водія ТЗ до закладу охорони здоров`я, де вказано, що у ОСОБА_1 маються ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 15 березня 2021 року, які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 в їх присутності від проходження запропонованого огляду у закладі охорони здоров`я на стан наркотичного сп`яніння, рапортом поліцейського про обставини складання адміністративного матеріалу.

З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції вбачається, що інспектор поліції роз`яснив ОСОБА_1 причини зупинки транспортного засобу під його керуванням, через недотримання Правил дорожнього руху, а саме за порушення п. 8.7.3 п.ґ проїзд на жовтий сигнал світлофору, з чим останній погодився. Також працівник поліції пропонував пройти ОСОБА_1 огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, від якого останній в присутності двох свідків відмовився, вказавши про те, що не відмовляється від проходження огляду, однак не бажає їхати разом з працівниками поліції до медичного закладу, чітко відповів «не хочу їхати з Вами», згодився проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу.

При перевірці матеріалів справи, у тому числі при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено. Отже, здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом.

Таким чином, відеозапис у повній мірі узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення, висновком щодо результатів огляду та іншими матеріалами справи.

За таких обставин, твердження про відсутність у ОСОБА_1 відмови від проходження запропонованого огляду є надуманими та спростовується вищенаведеними доказами по справі.

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання щодо невинуватості ОСОБА_1 , оскільки відмова від вимоги поліцейського пройти в установленому порядку огляд на стан сп`яніння у медичному закладі є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані наркотичного сп`яніння, і пояснення щодо відсутності ознак наркотичного сп`яніння та не бажання проходити огляд на стан сп`яніння не є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.4 Розділу І вищенаведеної Інструкції вбачається, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці;

- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

- почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук.

Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, від якого останній відмовився.

Далі, на спростування доводів апелянта, згідно п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.

Огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки не проводиться.

Твердження апелянта про проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, який повинен передувати проведенню у медичному закладі, є помилковими, та такими, що не узгоджуються з положеннями ст. 266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі в супроводі працівників поліції була чіткою і зрозумілою для сприйняття.

З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає істотних порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , а також порушення порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду в медичному закладі, є надуманими, та спростовуються дослідженими та правильно оціненими доказами. Такі показання свідчать про намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Твердження сторони захисту про не роз`яснення ОСОБА_1 , як особі, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, його прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП, є надуманими та не узгоджується зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та відеозаписом.

При складанні працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення 15.03.2021 року ОСОБА_1 зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення ознайомився, що засвідчує його особистий підпис в документі.

Підписуючи протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 зазначив, що з ним не згоден, проте у чому саме полягає його незгода, не уточнив. Письмових пояснень працівникам поліції ОСОБА_1 не надав, у тому числі з приводу невручення другого примірника протоколу. В матеріалах справи відсутня копія протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи адвоката про те, що відеозапис наданий працівниками поліції фрагментально, нарізками з різних моментів, не спростовують фактичних обставин справи та підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження запропонованого працівниками поліції огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Також встановлено, що, хоча відеозапис з бодікамери працівника поліції є не безперервним, проте будь-якого підроблення, псування чи спотворення запису під час апеляційного розгляду не виявлено. Не зазначає про таке і апелянт.

Таким чином, відеозапис у повній мірі узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.

Твердження апелянта про складання пояснень свідків та їх запис працівниками поліції не свідчить про недостовірність викладених даних у письмових поясненнях, оскільки вказані пояснення містять запис «все викладене відповідає дійсності. Зауважень до працівників поліції не маю», та підписані свідками ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Такі посилання апелянта жодним чином не спростовують висновків суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно наявних матеріалів справи, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення клопотань щодо залучення та участі адвоката від ОСОБА_1 не надходило.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, оскільки судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву та давали суду підстави для висновку про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до статті 33 КУпАП суддя при накладенні стягнення врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Гулієва Іса Муса огли подану в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Московського районного суду м.Харкова від 11 травня 2021 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко