ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/4591/23 Номер провадження 33/814/382/24Головуючий у 1-й інстанції Путря О. Г. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., з секретарем судового засідання Гнітько А.М., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Момота Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Момота Т.Г. в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину 2016 року народження, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536, 80 гривень.

За постановою судді, 03.12.2023 о 03 год 45 хв в с. Новоселівка по вул. Полтавська, 55, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, ВАЗ 211040, д. н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нечітка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням, адвокат Момот Т.Г. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено докази, які містяться в матеріалах справи.

Вказує про те, що на долученому відеозаписі не зафіксовані дії ОСОБА_1 , які б вказували на керування транспортним засобом. В поясненнях ОСОБА_2 відсутні посилання на те, що вона бачила як ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Зазначає, що з початку спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими по мобільному телефону, до нього були пред`явлені претензії не як до водія, а як до особи, яка забрала телевізор за заявою ОСОБА_3 .

Перевіривши матеріали справи та вислухавши ОСОБА_1 та його адвоката Момота Т.Г. на підтримку доводів апеляційної скарги, приходжу наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції, не дотримано вищезазначених вимог закону, належним чином не з`ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Апеляційним судом враховується, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія» .

Визначення терміну "керування транспортним засобом" наведено в п. 27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в п. 38 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року (справа № 404/4467/16-а (2-іс/811/3/17) зазначено, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 вказав про те, що 03 грудня 2022 року перебував за місцем проживання ОСОБА_3 , де вони разом розпивали алкогольні напої, в ході чого у них виник конфлікт, у зв`язку з чим ОСОБА_1 залишив будинок, забравши з собою телевізор, який їй подарував раніше та відніс до автомобіля, який знаходився неподалік, вказаним транспортним засобом не керував, лише відкрив вказаний автомобіль. На вимогу працівників поліції повернувся до місце події для з`ясування обставин, оскільки ОСОБА_3 звернулася до поліції по факту викрадення телевізора. В подальшому працівники поліції запропонували поїхати до автомобіля задля повернення телевізора власниці.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що із долученого до матеріалів справи відеозапису неможливо об`єктивно встановити обстановку та обставини подій даного правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , у тому числі факт керування останнім транспортним засобом, не представляється можливим.

Записи нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, які є належними доказами, не містять ані факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, ані факту зупинки вказаного автомобіля, ані перебування його за кермом.

Апеляційним судом встановлено, що наявні матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення водієм правил дорожнього руху і як наслідок його законне зупинення за таке порушення.

Пояснення свідка ОСОБА_3 , з якою у ОСОБА_1 виник конфлікт та яка звернулася до правоохоронних органів з приводу викрадення телевізора не є допустимим доказом, якщо не підтверджені іншими доказами, достовірність яких не викликає сумнівів.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №015545 від 03.12.2023 року щодо ОСОБА_1 сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише початковим правовим висновком щодо дій особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

За вказаних обставин, матеріали провадження не містять достовірних відомостей, з яких можна було б беззаперечно, за принципом «поза розумним сумнівом» встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 першочергово стосувалося виклику про викрадення телевізору, а тому зазначене не породжувало подальшого виконання вимог працівників поліції щодо проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Наведеним обставинам суд першої інстанції належної оцінки не надав та дійшов необґрунтованого та передчасного висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже при розгляді справи судом першої інстанції допущена неповнота та однобічність.

Між тим, згідно чинного законодавства усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до відповідальності.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

При винесенні рішення по даній справі, суд першої інстанції не дотримався вимог Закону в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, районний суд передчасно зробив висновок про доведеність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, внаслідок чого прийняв неправильне рішення по справі.

Відповідно до ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами, здійснюючи перегляд постанови районного суду прийняте рішення у справі не можна визнати законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим воно підлягає безумовному скасуванню, а справа закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд ,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Момота Т.Г. подану в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Постановити нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко