Справа № 439/1383/23 Головуючий у 1 інстанції: Марків Т.А.
Провадження № 33/811/1480/23 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Галушки Василя Васильовича на постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності, застосувавши адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 грн. (одержувач коштів: ГУК Львів/Бродівськатг; розрахунковий рахунок UA0013001, код класифікації доходів бюджету 21081300, ) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн. (одержувач коштів: ГУК у м. Києві; розрахунковий рахунок UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106; ).

Згідно з постановою судді, 25 липня 2023 року приблизно о 22.23 год. у с. Суховоля Золочівського району на вул. Центральній водій ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України, керував автомобілем марки «Тойота Рав 4» (реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ) в стані алкогольного сп`яніння.

Указаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Галушка В.В. подав апеляційну скаргу, в якій з урахуванням доповнень до неї просить постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та дослідити як докази, поряд з протоколом ААД №548221, відеозаписи з нагрудної камери поліцейських, які знаходяться на оптичному диску.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що постанова є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.

Зазначає, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів був складений в одному примірнику і водію не вручався, що вбачається із зазначених відеозаписів, окрім цього до такого акту інспектором не внесено обов`язкові відомості про заводський номер спеціального технічного засобу, що вимагається згідно бланку.

Звертає увагу, що з відеозапису, що міститься на DVD?диску можна зробити висновок, що ОСОБА_1 о 22:23 год. не керував ТЗ, а працівником поліції було зазначено час вчинення правопорушенням навмання та із суб`єктивним припущенням, а відтак інспектором поліції було порушення вимоги п. 5 розділу II Інструкції №1026, абзацу 6 п. 9 розділу II Інструкції 1376 та вимоги КУпАП, щодо встановлення події вчиненого правопорушення.

Зауважує, що відео файли, які містяться на DVD диску не підписані електронним підписом відповідного суб`єкта владних повноважень, тому не можуть враховуватись судом в якості допустимих та достатніх електронних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 .

Також просить врахувати положення Віденської конвенції «Про дорожній рух» від 08.11.1968, згідно якої максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності з національним законодавством не має перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається. За результатами проведеного огляду вміст алкоголю у повітрі, що видихав водій ОСОБА_1 становило 0,38 проміле, тобто в межах норми передбаченої міжнародним законодавством та міжнародною конвенцією.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Клопотання обґрунтоване тим, копія оскражуваного рішення була скерована судом лише 18.10.2023 року через електронний суд, що об`єктивно унеможливлювало подання апеляційної скарги в 10 денний строк з моменту її винесення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Галушка В.В. будучи повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися.

При цьому адвокат Галушка В.В. подав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі. Також в клопотанні зазначає, що підтримує вимоги поданої апеляційної скарги та просить такі задоволити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що пропущений на оскарження судового рішення строк необхідно поновити, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобам у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.9а Правил дорожнього руху України, яким водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується сукупністю зібраних і перевірених в судовому засіданні доказів, яким суддя місцевого суду дав належну оцінку і навів у постанові.

Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №548221 від 25 липня 2023 року;

-рапортом працівника інспектора СРПП, відповідно до якого 25 липня 2023 року о 22.23 год. під час патрулювання території обслуговування Золочівського району по вул. Центральній с. Суховоля виявлено автомобіль марки «Тойота Рав 4» (реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ), водій якого, виїжджаючи з другорядної дороги, здійснив поворот праворуч, однак включив показник повороту ліворуч.

--відеозаписом, на якому зафіксовані обставини зупинення працівниками поліції транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 , огляд особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стан алкогольного сп`яніння на місці та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Також відеозаписом зафіксована й згода ОСОБА_1 із результатами огляду на стан сп`яніння;

--письмовими поясненнями ОСОБА_1 , відповідно до яких 25 липня 2023 року приблизно о 22.23 год. він керував автомобілем, попередньо (о 18.00 год.) вживши алкогольні напої;

--актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та показниками спеціального технічного засобу, згідно з якими огляд ОСОБА_1 проводився з використанням газоаналізатора Alcotest Drager 6820 у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя. На час огляду 23 липня 2023 року о 22.32 год. ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (результат огляду 0,38 ‰).

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про порушення судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

Суддя відповідно до ст.ст. 245,280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

На переконання апеляційного суду, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, у такому містяться вся необхідна інформація. Викладені в протоколі обставини підтверджуються даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку із виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя. Проба проведеного огляду за допомогою приладу Драгер показала позитивний результат 0,38 проміле.

З даними огляду ОСОБА_1 ознайомився, з таким результатом погодився, про що розписався у відповідній графі акта.

Та обставина, що в матеріалах справи не міститься доказів вручення ОСОБА_1 копії акту огляду на стан сп`яніння, не свідчить жодним чином про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, жодних зауважень ОСОБА_1 при підписанні протоколу, ні пізніше не висловлював.

Аргументи сторони захисту щодо не засвідчення доданого до протоколу відеозапису електронним цифровим підписом суд також оцінює критично, оскільки вказане засвідчення не передбачене чинним КУпАП, зокрема, ст. 266 (аналогічно, як і КПК України).

Крім того, відсутність засвідчення електронним цифровим підписом відеозапису не спростовує відображені на ньому події.

Також, захисник Галушка В.В. в апеляційній скарзі посилається на Віденську конвенцію про дорожній рух.

Так, у ст. 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 8 листопада 1968 року, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 1 травня 1971 року, міститься норма про те, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках - в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом.

У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

У даному випадку вказана норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень.

При цьому, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, що й має місце в Україні, де встановлено показник рівня алкоголю у крові - 0,2 ‰.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки такі спростовуються поясненнями останнього, які знаходяться в матеріалах справи.

Таким чином, порушення, на які звертає увагу сторона захисту в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення.

Отже, наведені апелянтом аргументи не вказують на помилковість висновків судді місцевого суду та незаконність ухваленого рішення.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що доведено сукупністю належних та допустимих доказів, наявних у матеріалах справи.

Апеляційний суд погоджується з висновком судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

Враховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді першої інстанції є законною й обґрунтованою, прийнятою у відповідності до вимог процесуального закону, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

поновити захиснику Галушці Василю Васильовичу строк апеляційного оскарження постанови Бродівського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2023 року.

Постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Галушки Василя Васильовича без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк