ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №293/57/24

Провадження № 3/293/109/2024

28 лютого 2024 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.,

за участі захисника Паламар К. І.

розглянув справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця

за ч.1 ст.130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

16.01.2024 до Черняхівського районного суду Житомирської області надійшли адмінстративні матеріали відносно ОСОБА_1 про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, 16.01.2024 вищевказані адміністративні матеріали розподілені для розгляду судді Л.В.Лось.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №171850 від 07.01.2024 водій гр. ОСОБА_1 07.01.2024 о 23:05 год в смт Черняхів по вул. Підварська 8, керував автомобілем ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей, що не реагують на світло, затримка мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився на нагрудний відеореєстратор поліцейського, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Захисник ОСОБА_1 Паламар К.І., яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 23.01.2024 за №74 в судовому засіданні посилається на те, що провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка приятягається до адміністративної відповідальності.

Мотивуючи клопотання про закриття провадження у справі зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 , а саме працівниками поліції не було задокументовано та не доведено факту порушення водієм положень ПДР, які відповідно давали б право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 .

Вважає, що працівниками поліції порушено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан наркотичного сп`яніння, а саме не складений та недолучений акт огляду на стан сп`яніння, не відсторонено водія від продовження подальшого руху та не складено акт огляду тимчасового затримання транспортного засобу, про що не зазначено і в протоколі про адмінстративне правопорушення, не відео не зазначені усі ознаки сп`яніння ніж ті, що зазначені у протоколі.

Також доводить, що матеріали справи не містять направлення ОСОБА_1 для проходження огляду в закладі охорони здоров`я, оскільки виписане направлення за часом передує виявленим працівником поліції ознакам сп`яніння у ОСОБА_1 .

Крім того відеозапис події складається з декількох частин, тобто не є безперервним, що суперечить вимогам відповідної Інструкції.

Вказує, що відеозапис не містить пропозиції працівників поліції пройти огляд в медичному закладі та відсутнє конкретне фіксування відмови.

Просить суд зважити також на ту обставину, що під час виконання бойового завдання, 07.07.2023 ОСОБА_1 отримав мінну-вибухову травму, закриту черепно-мозгову травму, акубаротравму у вигляді цереброастенічного синдрому, у зв`язку з чим проходив лікування.

Також звертає увагу , що призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, виконання ОСОБА_1 службових завдань з відсічі агресії російської федерації безпосередньо пов`язане із правом керування автомобілем. Отже, позбавлення його права керування транспортними засобами на строк один рік може мати негативні наслідки для виконання ним бойових та службових завдань в умовах військового стану без належних на те правових підстав та вкрай негативно впливає на обороноздатність України.

Зважаючи на викладені обставини просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Крім того, захисник в інтересах ОСОБА_1 подала клопотання про зупинення судового провадження у справі до звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

Мотивує таке клопотаня тим, що ОСОБА_1 виявив бажання бути присутнім в судовому засіданні, але на даний час призваний на військову службу, яку проходить поза межами Житомирської області, не подав до суду заяву про те, що він не заперечує проти розгляду справи без його участі, а тому справу не можливо розглянути за його відсутності з метою не порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

Заслухавши захисника, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд дійшов такого висновку.

Щодо клопотання про зупинення провадження по справі, то суд зазначає таке.

Положеннями ч.2 ст.268 КУпАП визначено перелік справ про адміністративні правопорушення, при розгляді яких участь особи є обов`язковою. Даний перелік не містить справ про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 130 КУпАП.

Разом з тим суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адмінінстарвтиної відповідальності має захисника, який представляє інтереси останнього під час судового розгляду даної справи.

Також суд зважає на ту обставину, що захисником, який діє в інтересах ОСОБА_1 висловлені відповідні заперечення щодо обставин справи.

Інших доводів ніж ті, що зазначені у клопотанні захисника щодо обв`язкової участі ОСОБА_1 в судовому засіданні та повідомлення ним особисто обставин, які не відомі захиснику та мають значення для прийняття законного рішення у справі, суду не надані.

Відтак, суд відмовляє у задоволенні клопотання захисника про зупинення провадження у справі.

Враховуючи при цьому, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Суд зауважує, що вчинив всі необхідні дії, направлені на належне повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про дату, час та місце розгляду справи, надав можливість скористатись своїм правом на захист, та процесуальним правом на подання заперечень щодо обставин, викладених у протоколі про адмінстративне правопорушення.

Отже, враховуючи те, що участь особи, що притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою, суд уважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Щодо розгляду справи по суті суд зазначає таке.

За приписами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (далі- ПДР). Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У ході розгляду справи суд встановив, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №171850 від 07.01.2024 водій гр. ОСОБА_1 07.01.2024 о 23:05 год в смт Черняхів по вул. Підварська 8, керував автомобілем ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей, що не реагують на світло, затримка мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленному законом порядку відмовився на нагрудний відеореєстратор поліцейського, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних правил утворюють склад правопорушень, передбачених ч.1 статті 130 КУпАП.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103від 17 грудня 2008 року "Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" та «"нструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затверджену спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Пунктом 12 глави ІІ діючої Інструкції встановлено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводить згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як передбачено п. 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Суд встановив, що поліцейським протокол про адміністративні правопорушення серії ААД №171850 від 07.01.2024, складений за відмову водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини підтверджуються:

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №320270 від 07.01.2024, що підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом під час зупинки тарснпортного засобу (а.с. 3)

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, де зазначено ознаки наркотичного сп`яніння та те, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в обласному наркологічному диспансері відмовився (а.с. 5)

- розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених статтями 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП за підписом водія (а.с. 4);

- відеозаписом події, наданим працівниками поліції, при перегляді якого судом встановлено, що працівник поліції зупинив транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 за порушення ПДР. Під час спілкування з останнім, зокрема, в ході розгляду справи та винесення постанови, працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння про які йому повідомили. Гр. ОСОБА_1 роз`яснені права та обов`язки передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП та було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився. Після відмови пройти огляд ОСОБА_1 повідомлено про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Із відеозапису також встановлено, що водія попереджено про відсторонення від продовження керування транспортним засобом.

Суд уважає відеозапис відповідним п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026. Істотних порушень вище зазначеної Інструкції, судом не встановлено.

Докази, які містяться на оптичному диску, доданому до матеріалів справи, відеозапис саме факту пропонування пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та факту відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку у медичному закладі, що і підлягає встановленню під час розгляду цієї справи є безперервним.

Водночас, суд звертає увагу, що в межах цього провадження встановлюється саме склад правопорушення у виді відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, відеозапис в цій частині є належним та допустимим, оскільки на ньому зафіксована об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення в повному обсязі.

Тому твердження сторони захисту щодо порушення працівниками поліції фіксування події суд до уваги не приймає.

Також суд уважає, як убачається із відеозапису події, що працівник поліції у відповідний спосіб з дотриманням вимог чинного законодавства чіткого висловив пропозицію ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі та роз`яснив, з якою метою необхідно проїхати в медичний заклад, а тому такі дії працівників поліції із змістом фрази щодо бажання пройти експертизу на стан наркосп`яніння, суд розцінює, як належне виконання вимог законодавства щодо висловлення пропозиції працівником поліції про направлення водія для проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи захисника про те, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 положень ПДР.

Серед превентивних заходів ст. 31 Закону України "Про національну поліцію" визначено, зокрема, такий захід як зупинення транспортного засобу. Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Так, зокрема, ч. ч. 1, 2 ст. 35 Закону України "Про національну поліцію" наведений вичерпний перелік випадків, коли поліцейський має право зупинити транспортний засіб, а ч. 3 ст. 35 цього ж Закону закріплює обов`язок поліцейського поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстав зупинки, визначених цією статтею. Право водія дізнатись про причини зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом та прізвище і посаду цієї особи, також гарантоване ст. 16 Закону України "Про дорожній рух".

Із дослідженого відеозапису убачається, що під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , останньому повідомлено про причини такої зупинки, а саме про порушення п.п. 9.2 (Б) ПДР, а саме не включення відповідного покажчика повороту, на що ОСОБА_1 будь-яких заперечень не висловив. Після винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за вказане порушення лише з`ясував, де він може здійснити сплату штрафу.

Крім того постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №320270 від 07.01.2024 за порушення п.п.9.2 Б ПДР, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП не оскаржив. Вказана постанова є чинною.

Суд зазначає, що оцінка належності та допустимості доказів щодо підтвердження факту порушення водієм вимог ПДР та притягнення особи за вказане правопорушення в межах розгляду цієї справи не може надаватись судом, оскільки законодавець чітко визначає реалізацією права особи на судовий захист у такому випадку.

Щодо доводів захисника, що направлення ОСОБА_2 для проходження огляду в закладі охорони здоров`я складене 07.01.2024 року о 23:12 год., тоді як з відеозапису вбачається, що лише о 23:20 год. працівник поліції оголосив встановлену ним ознаку сп`яніння-зіниці очей не реагують на світло, що передує виявленню ознак такого сп`яніння, суд погоджується, однак такі розбіжності не впливають на суть виявленого правопорушення, як і не зазначення однієї з ознак сп`яніння на відеозапис, що зазначені в протоколі про адмінстративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №171850 від 07.01.2024, складеного відносно ОСОБА_1 та, зокрема, і відеозапису, останній заперечень, зауважень щодо невідповідності внесених до протоколу даних не заявляв.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції мало місце необ`єктивне ставлення. Жодних доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) суду не надано.

Протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи.

Серед іншого суд зазначає, що відсторонення водіїв від керування транспортним засобом полягає у примусовому припиненні руху, звільнення транспортного засобу від особи, що їм керує, затримання посвідчення водія і здачі у разі необхідності транспортного засобу на платну стоянку або до відповідного органу, передача управління транспортного засобу іншій особі, яка має посвідчення водія.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи про адмінінстративне правпорушення вбачається, що водія попереджено про заборону подальшого руху, однак сам факт відсторонення від керування транспортним засобом в порядку ч.1 ст.266 КУпАП не зафіксовано, але вказане не є підставою для закриття провадження у справі.

Суд вказує, що об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, що розглядається, є саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Вищевикладене свідчить про те, що ОСОБА_1 порушено п.2.5 ПДР України, згідно якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також суд звертає увагу на те, працівниками поліції дотриманий порядок проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння.

З врахуванням викладеного протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 серії ААД №171850 від 07.01.2024 складено в установленому законом порядку, що відповідає вимогам ст.ст.254,256 КУпАП.

Зібрані у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 докази суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема, пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При цьому суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Таким чином суд дійшов висновку, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Згідно ст. 280 КУпАП обставин, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність, визначені статтями 34-35 КУпАП судом не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд дійшов висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 7, 34-35, 245, 251, 252, 256, 266, 291, 294, 307,308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні клопотання захисника Паламар К.І. про зупинення провадження у справі відмовити.

2. ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 (тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

3. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець) судовий збір в дохід держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що штраф має бути сплачений добровільно не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу після набрання нею законної сили, а в разі оскарження постанови, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Повний текст постанови оголошений: 04.03.2024 об 15:00 год.

Суддя Людмила ЛОСЬ