ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2024м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

18.12.2023 о 20.00 год. по вул. Пирогова, 78 в м. Вінниці ОСОБА_1 , керуючи тролейбусом марки ЗІУ № 351, не врахувала дорожню обстановку, не дотримала безпечного бокового інтервалу та допустила наїзд на автомобіль марки Nissan, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду в попутному напрямку. Внаслідок транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнала та суду пояснила, що вона їхала у лівому ряду, справа від неї різко загальмував автомобіль і вона теж почала гальмувати, але відбулось їх зіткнення.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він зупинився на перехресті на червоний сигнал світлофора й почав рух на зелений сигнал, однак відбув удар.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

З диспозиції статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху (далі ПДР), що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Слід звернути увагу, що зазначена норма є бланкетною.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушила вимоги пунктів 2.3 та 13.1 ПДР.

Хоча протокол не містить посилання на відповідний підпункт пункту 2.3 ПДР, суд вважає, що релевантним буде посилання саме на підпункт «б». Отже, зі змісту підпункту «б» пункту 2.3 ПДР випливає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до пункту 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

До протоколу про адміністративні правопорушення суду надана схема місця ДТП, відповідно до якої зафіксоване розташування транспортних засобів, місце їх зіткнення, а також виявлені на автомобілях механічні пошкодження.

Суд враховує, що ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечила факт порушення нею вимог ПДР, посилаючись на ту обставину, що саме водій легкового автомобіля порушив вимоги ПДР. Разом з тим, водій легкового автомобіля ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомив, що він рухався у правій смузі та зупинився на червоний сигнал світлофора, а коли продовжив рух на зелений сигнал, відчув удар. Зазначені пояснення ОСОБА_2 в частині розташування транспортних засобів узгоджуються з наданою суду схемою ДТП. Крім того, зі схеми ДТП випливає, що зіткнення транспортних засобів мало місце саме на смузі руху автомобіля Nissan під керуванням ОСОБА_2 .

Тому суд вважає, що в судовому засіданні підтверджений факт недотримання ОСОБА_1 вимог підпункту «б» пункту 2.3, пункту 13.1 ПДР, зміст яких суд виклав вище, а тому, на переконання суду, її дії охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП, за ознаками порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та попередження вчинення нею нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд враховує, що згідно з наданими суду матеріалами ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, відомості про наявність будь-яких претензій майнового чи немайнового характеру до нього суду надані не були, а тому суд вважає за доцільне застосувати до неї адміністративне стягнення, передбачене санкцією закону, що встановлює адміністративну відповідальність, у виді штрафу.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 124, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: