КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 358/1210/24

Суддя в суді першої інстанції: Лебединець Г.С.

Провадження № 33/824/4367/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., за участю секретаря судового засідання Дячук І.М., розглянувши апеляційну скаргу прокурора Миронівського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області Сєдова В.О. на постанову Богуславського районного суду Київської області від 16 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 )до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 172-6 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Богуславського районного суду Київської області від 16 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності, оголосивши йому усне зауваження, а провадження по справі закрито(а.с. 106-107).

Не погодившись з вказаною постановою, 23 серпня 2024 року прокурор Миронівського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області Сєдов В.О. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржувану постанову змінити, накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (а.с. 111-116).

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор Фрей Р.А. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити. ОСОБА_1 його захисник - адвокат Шапошник Є.В. до суду не прибули, були сповщені належним чином про що у справі є докази. Захисник ОСОБА_1 - адвокат Шапошник Є.В. подав заяву в якій заперечував проти скарги і просив закрити провадження у справі, розгляд провести за його відсутності (а.с. 120-138).

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Зважаючи на вимоги ст. 294 КУпАП апеляційний суд визнав повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 250 КУпАП передбачено, що прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення, має право: порушувати провадження в справі про адміністративне правопорушення; знайомитися з матеріалами справи; перевіряти законність дій органів (посадових осіб) при провадженні в справі; брати участь у розгляді справи; заявляти клопотання; давати висновки з питань, що виникають під час розгляду справи; перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення; вносити подання, оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення, а також вчиняти інші передбачені законом дії. При провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статями 172-4 - 172-9 цього Кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов`язковою.

Статтею 294 КУпАП визначено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Разом з тим, згідно ст. 287 КУпАП постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 7 КУпАП, прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Наведені положення закону дозволяють зробити висновок про те, що у справі про корупційне правопорушення, яка переглядається судом апеляційної інстанції, санкція статті 172 КУпАП не пов`язана з обмеженням особистої свободи громадян.

Крім того, ухвалою Конституційного Суду України №49-у/2015 від 08 грудня 2015 року відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 250 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287, ч. 2 ст. 294 КУпАП та встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями КУпАП, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей, може бути вирішене лише у законодавчому порядку.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що прокурор у відповідності до положень закону, а саме ч. 2 ст. 294 КУпАП, не наділений правом оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, за винятком випадків застосування заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

При цьому, слід враховувати, що оскаржуваною постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрито у зв`язку із малозначністю.

Разом з тим, санкція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, як захід адміністративного стягнення, передбачає тільки штраф.

Таким чином, заходи примусового характеру, пов`язані з обмеженням особистої свободи громадянина, не передбачені та застосовані не були.

Також, виходячи з принципу верховенства права, враховуючи існуючу неузгодженість діючого законодавства, суди при розгляді справ повинні керуватися положеннями ст. 129 Конституції України, якою визначені основні засади судочинства, оскільки норми Конституції - є нормами прямої дії, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), відповідно до якої вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (Рішення ЄСПЛ «Щокін проти України»), тоді як в апеляційній скарзі прокурора йдеться про погіршення становища особи, тому право прокурора оскаржувати в апеляційному порядку постанову у справі про адміністративне правопорушення, не може бути розтлумачено розширено і не може охоплювати випадки не передбачені законом.

Щодо посилання прокурора в апеляційній скарзі на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 квітня 2015 року №9-749/0/4-15, в якому наведено рекомендації щодо застосування норм КУпАП, які в свою чергу регулюють право прокурора на оскарження постанов, прийнятих у справах про адміністративні правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки цей лист не є джерелом права та має лише рекомендаційний характер, а тому не є обов`язковим для виконання.

Таким чином, за наявності неузгодженостей між положеннями частини п`ятої статті 7, статті 250, частини першої статті 287 та частини другої статті 294 Кодексу щодо повноважень прокурора оскаржувати постанови суду у справах про адміністративне правопорушення, що може бути вирішено лише у законодавчому порядку, висновок про що викладено в ухвалі Конституційного Суду України від 08 грудня 2015 року №49-у/2015 (справа №2-43/2015), посилання прокурора на наявність у нього права на оскарження постанови судді у справі про адміністративні правопорушення, виходячи із загальних конституційних засад судочинства та положень ст. 55 Конституції України і ст. 250 КУпАП, не може бути визнано обґрунтованим.

За таких обставин суд приходить до висновку, що зазначена апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, оскільки прокурор не є суб`єктом, який, відповідно до вимог закону, наділений правом на оскарження постанови судді у даній справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Миронівського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області Сєдова В.О. на постанову Богуславського районного суду Київської області від 16 серпня 2024 року - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець