П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Сорока М.Р., в присутності особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зі слів безробітній, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 18.12.2022 року серії ААД № 698515, водій ОСОБА_1 18.12.2023 року о 15 год. 22 хв. в м. Суми, по пр.Свободи в районі будинку 10 керував т/з ВАЗ 21213 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також найближчому закладі охорони здоров`я категорично відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП не визнав та заперечував проти тих обставин, що зазначені в протоколі, вказав, що не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а також просив врахувати його скрутне матеріальне становище.

Заслухавши думку ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи завдано матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до Глави 20 КУпАП огляд на стан алкогольного сп`яніння визначено як захід забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення.

При цьому, порядок проведення такого огляду врегульований: ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. № 1103, якою затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Порядок).

Так, Порядок та ст. 266 КУпАП визначають чіткий алгоритм дій поліцейського, відповідно до якого в разі наявності в останніх підстав вважати, що водії транспортних засобів перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, працівники поліції повинні спочатку на місці запропонувати пройти відповідний медичний огляд. Якщо водій відмовляється пройти огляд на місці зупинки або не згоден з результатами проведеного на місці огляду, працівник поліції повинен запропонувати пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я.

З наданих суду адміністративних матеріалів, оглянутого в судовому засіданні відео з нагрудних камер поліцейських, вбачається, що поліцейськими було в повній мірі дотримано порядку огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, який передбачений зазначеними нормами чинного законодавства.

При цьому, слід зазначити, що керування транспортним засобом у стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найтяжчим порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Так, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 встановлено склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, що полягало у керуванні транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується зібраними матеріалами справи, дослідженими у суді, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 18.12.2023 року (а.с. 1);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд на стан сп`яніння відносно ОСОБА_1 не проводився та зафіксовано ознаки виявлені поліцейським у ОСОБА_1 : запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка що не відповідає обстановці, порушення мови (а.с.2);

- направленням (а.с.3);

- довідкою, в якій зазначено інформацію про наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія (а.с.5).

Окрім того, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису на оптичному носії даних (а.с.6) переконливо та в достатній мірі підтверджені обставини, викладені в протоколі, зокрема ОСОБА_1 18.12.2023 року о 15 год. 22 хв. в м. Суми, по пр.Свободи в районі будинку 10 керував т/з ВАЗ 21213 д.н.з. НОМЕР_1 його було зупинено поліцейським та у зв`язку з виявленням ознак сп`яніння було запропоновано пройти огляд на місці зупинки та прослідувати до медичного закладу ОСОБА_1 відмовився.

Відтак, жодних обставин чи фактів, які б давали підстави не довіряти наведеним доказам чи фактичним даним, що в них містяться, у суду не має, тому факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції , суд вважає доведеним.

Враховуючи положення статті 33 КУпАП при накладенні стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а також те, що відповідно до відомостей інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» у гр. ОСОБА_1 наявне посвідчення водія, вважаю за необхідне застосувати до правопорушника стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

З приводу заяви ОСОБА_1 про скрутне матеріальне становище слід зазначити наступне.

Згідно ч. 2 ст. 301 КУпАП визначено, що відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Тобто, КУпАП не регулює питання щодо можливості розстрочки виконання постанови.

Водночас, ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримання принципу правової визначеності, аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним».

З огляду на викладене, виходячи із системного аналізу процесуальних норм законодавства України, усталеної судової практики ЄСПЛ, на вирішення порушеного питання поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при вирішенні питання про розстрочку штрафу, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема кримінального, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом учасників провадження у справі про адміністративні правопорушення (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Частиною 4 ст. 53 КК України визначено, що з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Враховуючи призначення штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн, а також те, що ОСОБА_1 є безробітним , його клопотання слід задовольнити та розстрочити йому виплату штрафу на строк 4 (чотири ) місяці зі щомісячним платежем 4 250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят ) грн. 00 копійок щомісяця.

Керуючись ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 283, ст. 284 КУпАП, ч.4 ст. 53 КК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605,60 гривень.

Заяву ОСОБА_1 про розстрочку сплати штрафу задовольнити.

Розстрочити ОСОБА_1 виконання постанови Зарічного районного суду м.Суми від 31.01.2024 про накладення адміністративного стягнення в частині сплати штрафу в розмірі 17 000 грн на строк 4 місяці, зі сплатою штрафу рівними частинами по 4 250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок щомісяця до 28 числа кожного місяця.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-денного строку до Сумського Апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя М.Р.Сорока