Провадження № 3/734/1268/24 Справа № 734/1792/24
ПОСТАНОВА

іменем України

03 вересня 2024 року смт Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області під головуванням судді Бараненка С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в смт. Козелець справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВП №1 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 671846 від 20.04.2024 року, 20.04.2024 року о 15 год.45 хв. в Чернігівській області, Чернігівському районі, а/д Прогрес-Підлісне-Вовчок, 6 км +200 м, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Volkswagen LT 35, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі охорони здоров`я, водій відмовився, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат Лущик О.М. в судове засідання не заявилися, до суду надійшли письмове пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та клопотання захисника про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП до суду, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 671846 від 20.04.2024 року, надано: відеозапис на DVD-R диску до протоколу про адміністративне правопорушення; довідку про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.04.2024 року; копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №559826 від 20.04.2024 року за ст. 125, ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 671846 від 20.04.2024 року, 20.04.2024 року о 15 год.45 хв. в Чернігівській області, Чернігівському районі, а/д Прогрес-Підлісне-Вовчок, 6 км +200 м, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Volkswagen LT 35, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі охорони здоров`я, водій відмовився.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності у письмовому поясненні по суті адміністративного порушення, доданого до матеріалів справи, пояснив, що він рухався на власному автомобілі, сідаючи за кермо алкогольних напоїв не вживав та по дорозі до села Вовчок, був зупинений працівниками поліції. На їх вимогу він надав документи на автомобіль та посвідчення водія. Працівники поліції оглянули його автомобіль та потім запитали, чи вживав він спиртні напої, він повідомив, що спиртні напої не вживав, вони попросили його декілька разів на них дихнути, він дихнув. Повідомив, що взагалі не вживає спиртні напої. Потім йому повідомили, що в нього чути запах спиртного, він повідомив, що його продували в Коптях, але вони на те не зреагували. В нього запитали «На вимогу поліцейського тест на алкоголь пройдемо», він повідомив, пройдемо, потім поліцейський повідомив «Можемо запропонувати в лікарні», він сказав «можна і в лікарні, пройдемо». Тоді йому повідомили, що поїдемо у лікарню, щоб він зачиняв автомобіль. Він повідомив, що автомобіль не залишить і чого він повинен кудись їхати до лікарні. Він погодився пройти огляд, однак йому алкотестер не надали. Він повідомив навіщо це все, розгубився. Тоді знову йому сказали, щоб він їхав в лікарню, він повідомив навіщо це все. Однак знову алкотестер йому не надали. Потім повідомили, що він має право відмовитись. Тоді знову запитали: «Так будете проходити медичний огляд» він повідомив, що буде, однак автомобіль не залишу. Зі слів працівників поліції він зрозумів, що в нього питали чи згоден він чи ні пройти медичний огляд, однак вимоги йому прямо не висунули, і коли вони сказали, що він має право відмовитись, то він зрозумів, що так необхідно сказати. Якби працівники поліції надали йому алкотестер на місці зупинки, він би обов`язково пройшов такий огляд. Він повідомив, що до лікарні не поїде. Потім один з працівників поліції запитав, чи буде він проходити на місці, а інший повідомив, «Вас ніхто не заставляє» (16.04.43 сек. відеозапису) «Ви можете відмовитись» (16.04.47 сек. відеозапису), він їх просив, щоб вони були добрими, що він не може поїхати. Потім знову запитали «Будете проходити», на місці чи в лікарню» (16.05.20 сек. відеозапису), він знову повідомив, що «не поїду він в лікарню» (16.05.24 сек. відеозапису) і тоді вони двоє сказали «відмовляєтесь», і сказали, що він має право відмовитись, він сказав, що відмовляюсь (16.06.03 сек. відеозапису). Працівники поліції не вимагали пройти медичний огляд, вони запитували чи бажає він чи ні огляд, і на місці пройти огляд за допомогою алкотестера «Драгер» не забезпечили можливості, а він повідомив, що до лікарні поїхати не зможе. Потім сказали працівники поліції, що буде складений протокол за керування в стані алкогольного сп`яніння, бо він має запах алкоголю з порожнини рота та ще додали, що в його почервоніння очей (16.06.11 сек. відеозапису), хоча до цього такого не висловлювали. Направлення до лікарні йому працівники поліції не надавали, коли складали адміністративний матеріал і зачитали його, що ще зазначили, що в нього «запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей» (16.50.24 сек. відеозапису 4), хоча такої ознаки до цього не повідомляли, як порушення координації рухів. Потім запропонували йому у графі пояснення особи «що він може написати з порушенням згоден, з протоколом згоден» (16.52.56 сек. відеозапису 4), потім його відволік телефон, бо звонив, і тоді працівник поліції у графі пояснення сказав, щоб він написав «алкогольні напої вживав зранку» (16.53.09 сек. відеозапису 4). Відеозапис 5-16.53.27 працівник поліції вказує написати «отут в графі пояснення особи пишіть - алкогольні напої вживав зранку 20.04.2024, так як ви нам пояснили, що вживав горілку, пиво, те що ви казали на камеру, він повідомив, посовітуйте, відповіли не знають що він вживав, бо за столом не сиділи зі мною». Повідомив він напишу пиво пив, і сказали пишіть. Він написав те, що продиктували працівники поліції. Ще хотіли щоб він дописав, що в лікарню не поїде, але інший сказав, що не треба. Через свій похилий вік, розгублення, він не мав можливості правильно діяти в даній ситуації та висловити свою позицію правильно. Він не відмовлявся проходити огляд на місці зупинки, однак алкотестер йому не надали. В нього запитували чи бажає він пройти огляд на місці та у лікарні, однак не вимагали його пройти. Ознаки алкогольного сп`яніння перед пропозицією пройти було лише запах алкоголю з порожнини рота, а потім додалося почервоніння очей, а коли зачитали протокол ще і порушення координації рухів. Відеозапис спростовує порушення координації рухів, почервоніння очей, запах алкоголю є суб`єктивним. Пояснення до протоколу йому задиктували працівники поліції і це підтверджується відеозаписом. Коли склали протокол права на захист йому не роз`яснили.

Як вбачається з письмового пояснення, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності наявного в матеріалах справи, останній не погодився з протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складеного відносно нього, оскільки від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння він не відмовлявся, алкотестер на місці зупинки транспортного засобу на продуття йому чомусь не надали.

Відповідно до ст. 3 Конституції України Людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визначаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Тобто, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України». П.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

У рішенні ЄСПЛ «Гурепка проти України» від 08.07.2010, суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції та, відповідно, й ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції. Крім того, у п. 21 рішення «Надточій проти України» від 15.05.2009, Суд зазначає, що (український) Уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, - є частиною національного законодавства України.

Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Тому, суд вбачає необхідність розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, як обвинувачення за вказаною правовою нормою, з усіма гарантіями, закріпленими в ст. 6 Конвенції та, ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції.

З матеріалів справи вбачається порушення норм законодавства, що допущені під час оформлення адміністративного матеріалу, а саме: порушена процедура огляду на стан алкогольного сп`яніння, що передбачена ст. 266 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 поводився адекватно, порушення координації рухів не мав, у протоколі нечітко, неповно зазначено таку ознаку стану алкогольного сп`яніння, як почервоніння очей. При складанні протоколу не роз`яснено право на захист, яке особа, яка притягується до адміністративної відповідальності могла реалізувати при складанні протоколу, ознак для направлення його для проходження огляду з відеозапису доданого до матеріалів справи судом, не встановлено, саме направлення ОСОБА_1 не видавалося, у матеріалах справи відсутній акт огляду із зазначенням виявлених ознак алкогольного сп`яніння. Власноручно написані пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у протоколі не є добровільними, адже вони були йому продиктовані, що підтверджується наявним відеозаписом.

Так, статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння встановлено ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до зазначеної вище Інструкції під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Зазначені вище істотні порушення закону при направленні водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та складанні протоколу про адміністративне правопорушення, який є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, ставлять під сумнів правомірність дій працівника поліції та можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , додані матеріали відеозаписів, з яких видно, як 20 квітня 2024 року у ранковий час працівники поліції зупиняють водія автомобіля Volkswagen, підходять до автомобіля та просять водія пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію ТЗ, запитують у нього: «Чи вживав водій алкогольні напої?», на що водій відповідає: «Що не вживав», далі запропонували дихнути та дослівно: «Ви згодні пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння?». На запитання ОСОБА_1 повідомив що згоден, поліцейські повідомляють, що він має ознаку алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота. При цьому про такі ознаки, як порушення координації рухів, почервоніння очей, взагалі на відео не згадується. Потім триває певна розмова між ними, в ході якої зрозуміло, що відсутній прилад алкотестер, водію пропонують поїхати до лікарні, а потім повідомляють, що це не обов`язок, він має право і відмовитись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та за відмову на водія буде складено адміністративний протокол, та складають його. Пояснення у протоколі ОСОБА_1 записує після під за диктовку. На відеозаписі не зафіксовано, як ОСОБА_1 вручається копія протоколу про адміністративне правопорушення, про отримання якого він ставить власний підпис, та примірник направлення на огляд водія ТЗ з метою виявлення стану сп`яніння.

Так, пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту ПДР, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Запитання поліцейського, поставлене ОСОБА_1 , а чи згоден останній пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, є необов`язковим для виконання, на відміну від вимоги, і дозволяє вибір варіанту поведінки та відповіді.

Згідно з п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. п. 3,4 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Із відеозапису вбачається, що поліцейський, який складав протокол відносно ОСОБА_1 , спочатку запитав в останнього про згоду на проходження огляду на стан сп`яніння, а тільки після цього назвав одну ознаку алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Ознаку алкогольного сп`яніння, як порушення координації рухів, поліцейський зазначив, коли зачитав складений протокол про адміністративне правопорушення, а ознаку почервоніння очей, яка не відноситься до ознак алкогольного сп`яніння зазначив перед тим, як вирішив складати протокол в зв`язку з відмовою від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Матеріали справи не містять доказів того, що перед тим, як запропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, не було вказано на всі відповідні ознаки перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, які могли б бути підставою для проведення такого огляду. Такі ознаки, як почервоніння очей та порушення координації рухів було названо вже після пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, що дає підстави сумніватися, що такі ознака у водія були наявні.

Вирішуючи питання про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд враховує, що з відеозапису у водія не вбачається ознаки алкогольного сп`яніння, як порушення координації рухів, про наявність такої ознаки в ОСОБА_1 на відеозаписі не згадується, лише зачитано коли вже складено протокол про адміністративне правопорушення, поліцейським було висловлене водію питання, чи згоден він пройти огляд на стан сп`яніння, на яке кожна особа має право відповісти, як забажає, без правових наслідків, оскільки водій зобов`язаний виконувати тільки вимогу поліцейського, а не пропозицію.

Пропозиція, про яку йде мова під відеофіксацію, є необов`язковою для виконання на відміну від вимоги, і дозволяє вибір варіанту поведінки.

Крім того, зазначення ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення пояснення про те, що він вживав пиво, саме по собі не може бути достатнім доказом вини у вчиненні адміністративного правопорушення та не звільняє осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, від обов`язку надання відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини.

Аналіз відеозапису, на якому видно обличчя водія, як він пересувається, розмовляє з поліцейськими, надає підстави судити про відсутність у водія зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння, відсутність вимоги з боку поліцейського пройти медичний огляд, а формулювання пропозиції, від якої кожна особа має право погодитися чи відмовитися, свідчить про те, що ознак алкогольного сп`яніння у водія не було і від пропозиції, а не вимоги поліцейського, він мав повне право відмовитися і не виконувати її без правових наслідків.

Крім того, при відсутності ознак алкогольного сп`яніння, вимога поліцейського пройти медичний огляд носила неправомірний характер, а тому не проходження такого огляду не утворює складу будь-якого правопорушення. Наявність чи відсутність запаху спиртного є суб`єктивним критерієм.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

З огляду на викладене, наявні в матеріалах справи докази не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Суду не надано переконливих, належних та допустимих доказів винуватості особи, які б поза розумним сумнівом свідчили про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, суду не вдалося встановити наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винність останнього в його вчиненні. Зазначене підтверджується встановленими фактами у судовому засіданні та не спростовується наданими уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення особою доказами, що долучені до матеріалів справи.

З огляду на викладене, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні фактичні дані, які б поза розумним сумнівом доводили винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Тобто, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, до протоколу про адміністративне правопорушення не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували у належний спосіб керування транспортним засобом особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, в стані алкогольного сп`яніння та з огляду на викладене, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні фактичні дані, які б поза розумним сумнівом доводили факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення та винність останнього у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Така ж позиція встановлена і в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

За наведених вище обставин, аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки винуватість останнього у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена та не підтверджена належними і допустимими доказами, що унеможливлює притягнення останнього до адміністративної відповідальності, тому справа підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 247, 251-252, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, - закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Постанова у повному обсязі виготовлена 06 вересня 2024 року.

Суддя Козелецького районного суду

Чернігівської області Сергій БАРАНЕНКО