Справа №443/33/24
Провадження №3/443/66/24
ПОСТАНОВА

іменем України

01 березня 2024 рокусуддя Жидачівського районного суду Львівської області Сливка С.І., за участю захисника адвоката Чорненького Я.Б., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Туреччини, посвідка на тимчасове проживання на території України №800312425 від 08.12.2023 року, працівника «Онур конструкціон інтернешинал», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №665328 від 05.01.2024, 04 січня 2024 року о 22:53 год в м. Жидачів по вул. Маркіяна Шашкевича, 34, Стрийського району, Львівської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку з використанням технічного засобу «Drager Alcotest 6820». Відповідно до тесту №1308 від 04.01.2024 року, результат огляду позитивний 0,22 ‰.

Під час розгляду справи захисник ОСОБА_1 - адвокат Чорненький Я.Б., заперечив факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з підстав викладених у клопотанні про закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.1 ст.247 КУпАП.

Зокрема зазначив, що ОСОБА_1 є громадянином Туреччини, тобто громадянином іншої держави і тимчасово проживають на території України, що підтверджується посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , яка видана 08.12.2023 року. Згідно із ч.1 ст.274 КУпАП перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення. У разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача. Як вбачається із матеріалів справи, що громадянин Туреччини ОСОБА_1 , який є іноземцем, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest №6820», прилад ARLM-0164. Разом з тим, вважає, що огляд що громадянина Туреччини ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений з порушенням встановленого порядку з огляду на таке. Як вбачається із відеозапису, що статус особи, з допомогою якої поліцейський в певні моменти на ньому спілкується із громадянином Туреччини ОСОБА_1 і який здійснює переклад, не визначений, так само як і рівень його знань, крім того, про відповідальність за завідомо неправильний переклад така особа не повідомлялась. Згідно з роздруківкою результату тестування №665328 від 04.01.2024 року на стан сп`яніння ОСОБА_1 , який проведений за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820», прилад №ARCH-0164, результат тесту становить 0,22 проміле. Отже, виходячи з наведеного в організмі ОСОБА_1 за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820» було виявлено алкоголь на рівні технічної похибки, яка є допустима під час застосування зазначеного технічного засобу, що є в межах допустимих норм та не тягне за собою наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 130 КУпАП. Таким чином вважає, що справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції) та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, знаходилася у стані сп`яніння під час керування транспортним засобом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 затверджено правила дорожнього руху.

Нормами п.2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п.2.5 ПДР).

Відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.6 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року за № 1452/735 (далі - Інструкція), вбачається, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п.7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Аналіз зазначеної норми дозволяє дійти висновку, що законодавчо встановлено допустиму норму алкоголю в крові, наявність якої у водія не вважається алкогольним сп`янінням, верхня межа якої становить саме 0,2 проміле, оскільки у нормі вжито словосполучення «показник більше 0,2 проміле». Тобто саме показник, який буде більшим за значення 0,2 проміле і буде вважатися таким, що свідчить про наявність у особи водія стану алкогольного сп`яніння. Показник із значенням 0,2 і нижче є допустимими показниками.

Як вбачається, із роздруківки тестування №1308 від 04.01.2024 року, який долучено до матеріалів справи, то такий було проведено 04.01.2024 о 23:17 год., результат огляду становить 0,22‰ (а.с.3).

При цьому, як вбачається із свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №П51QM 199608323 на газоаналізатор для контролю вмісту алкоголю у вдихуваному повітрі «Alkotest 6820», зав.№ARLH-0164, який наданий відділення поліції на запит суду, то у розділі експлуатаційної документації встановлено наступний діапазон вимірювань, що становить від 0,00 ‰ до 0,4 ‰ = (+/-) 0,04 ‰; від 0,4 ‰ до 5,00 ‰ = (+/-) 10%. (а.с.25).

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що технічними характеристиками газоаналізатора Alkotest Drager 6820». передбачено похибку при результатах від 0,00 ‰ до 0,4 ‰ = (+/-) 0,04 ‰.

На переконання суду, результат огляду у 0,22 проміле не може свідчити поза розумним сумнівом про перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий є в межах похибки, та не тягне за собою наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1ст.130 КУпАП.

Відповідно до статті 8 пункту 5 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, яка ратифікована Українською РСР 25.04.1974 року, зі змінами, внесеними Європейською угодою, якою доповнено Конвенцію про дорожній рух, від 01.05.1971 року, зі змінами та доповненнями, в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Крім того, згідно з вимогами ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження. Згідно ч. 1ст. 274 КУпАП перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

Відповідно доп.12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 № 1376, Протокол про адміністративне правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення може бути підписано також цими особами. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу про адміністративне правопорушення, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його.

У разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.

Відповідно до ч.1ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право користуватись послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, в провадженні у справі про адміністративне правопорушення мають бути забезпечені права, передбаченіст.268 КУпАП, в тому числі право користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватись послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

Одночасно, матеріали справи не місять доказів того, що працівниками поліції було залучено перекладача при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, в тому числі і під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння проведеного на місці зупинки.

При цьому, з дослідженого відеозапису події, які містяться на трьох CD дисках вбачається, що громадянину Туреччини ОСОБА_1 , хоч і було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП, однак він не розуміє української мови у об`ємі достатньому для розуміння процедури притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак останній на місці вчинення адміністративного правопорушення потребував перекладача, участі якого не було забезпечено, не було належним чином та зрозуміло роз`яснено його право у разі незгоди з результатом тесту «Drager Alcotest №6820» пройти огляд у відповідному закладі охорони здоров`я.

Одночасно на відеозаписі події, яка мала місце 04 січня 2024 року о 22:53 год. також присутня особа, яка в моменти спілкується із громадянином Туреччини ОСОБА_1 на іноземній мові та працівником поліції, однак статус особи яка не відеозаписі який здійснює переклад з української на турецьку мову не визначений, так само як і рівень його знань, крім того, про відповідальність за завідомо неправильний переклад така особа не повідомлялась.

Викладене вище свідчить про те, що під час складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності щодо ОСОБА_1 , який є громадянином Туреччини, тобто іноземцем, було істотно порушено та обмежено його процесуальні права, не виконано вимог щодо залучення перекладача під час складення протоколу та не були належним чином роз`яснені його права та обов`язки, в тому числі, гарантоване право користуватись юридичною допомогою захисника та інші істотні права, що передбачені ст.268 КУпАП.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(підпункт «е» п. 3 ст. 6 Конвенції) та практики ЄСПЛ перекладач необхідний у кримінальному процесі, якщо особа не розуміє або не розмовляє мовою судочинства в обсязі, достатньому для розуміння перебігу судового процесу та участі в розв`язанні питання, яке для неї мало вирішальне значення, або особа за рівнем володіння мовою не здатна на ведення свого захисту та висувати на розгляд суду свою версію без допомоги перекладача.

Верховний суд в Постанові від 03.07.2018 року (справа №176/407/17) зробив правовий висновок: Розуміння зазначених обставин охоплює виключно їх мовно-комунікативний аспект, але не стосується правового механізму здійснення захисту, оскільки перекладач надає комунікативну, а не правову допомогу, що є функцією захисника. Для констатації факту порушення права особи на захист через незабезпечення обвинуваченого послугами перекладача установлення зазначених обставин має бути «поза розумним сумнівом». При цьому чинниками для з`ясування розуміння особою зазначених обставин Конвенція та практика ЄСПЛ визначають: 1) тривалість проживання у державі ведення судочинства; 2) рівень освіти, час та місце її здобуття; мова навчання; 3) рід занять, спосіб життя та обсяг комунікації.

Європейський Суд з прав людини має сталу практику щодо розгляду справ із дотриманням права на допомогу перекладача, як однієї зі складових прав обвинуваченого на захист у контексті дотримання права на справедливий судовий розгляд, що зафіксовано у декількох рішеннях цього Суду, зокрема: «В контексті права на справедливий судовий розгляд, гарантованого ст.6-3, підпункт (е), означає, що обвинувачений, який не розуміє мови, що використовується, або не розмовляє на ній, має право на безоплатну допомогу перекладача для письмового або усного перекладу всіх документів чи заяв по порушеній проти нього справі, що необхідні йому для розуміння того, що відбувається, та гарантувати його права» (Справа "Шабельник проти України", рішення від 19 лютого 2009 року).

Таким чином, відсутність перекладача при складанні відносно гр. Туреччини ОСОБА_1 протоколу у справі про адміністративне правопорушення свідчить про порушення вимогст.268 КУпАП.

Крім того, згідно ч.7 ст.266 КУпАП у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом можливість керування цим транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом.

Одночасно, суд зазначає, що в матеріалах адміністративної справи відсутні докази відсторонення AVCI ADEM від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу правопорушника, що є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

У справі «Малофєєв проти Росії» (пункти 111-120 рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції Укараїни, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Будь-які інші достатні докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відсутні.

З огляду на вищевикладене, оскільки обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, враховуючи те, що матеріали справи не місять достатніх доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, та наявний в матеріалах адміністративної справи протокол про адміністративне правопорушення складений із порушенням права особи на захист, приходжу до переконання про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП,.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С.І. Сливка