КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року м. Київ

справа № 754/16614/23

провадження № 33/824/1087/2024

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вознюка В`ячеслава Анатолійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 12 січня 2024 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№ 521786 від 03.11.2023 ОСОБА_1 03 листопада 2023 року о 20 год. 30 хв. по вул. Полуботка, 52 в м. Києві, керував транспортним засобом - автомобілем марки «Peugeot 4007», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 12січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погодившись з такою постановою, ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 ,18січня 2024 рокуподав через Деснянський районний суд м. Києва апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, а висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки всупереч вимог чинного законодавства, у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизована суть правопорушення, а саме не вказано згідно Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 за яких підстав поліцейський вважав, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оскільки таких відомостей не було зазначено у протоколі.

Зазначає, що ОСОБА_1 бажав здати біологічні зразки для проведення лабораторного дослідження, проте йому відмовили.

Вказує, що доданий до протоколу відеозапис переривається, що свідчить про зміну (коригування) відеозапису особою, яка копіювала відеозапис на DVD-диск, що прямо заборонено Інструкцією № 1026 від 18.12.2018, а тому існують сумніви в автентичності оригінального відеозапису, у зв`язку із чим, доданий до протоколу відеозапис не можна вважати належним та допустимим доказом у справі.

За таких обставин апелянт вважає, що оскаржувана постанова винесена внаслідок неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду обставинам справи, з допущенням істотного порушення норм процесуального права та без вирішення питання про правильність складення протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а також, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Судове засідання призначене на 12 лютого 2024 року було відкладено до 26 лютого 2024 року у зв`язку із клопотанням захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яке обґрунтовано тим, що захисник брав участь у розгляді іншої справи, дата та час розгляду якої були визначені раніше, а сам ОСОБА_1 перебував у відрядженні.

У судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у ній, просив постанову Деснянського районного суду міста Києва від 12 січня 2024 року скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Вознюк Вячеслав Анатолійович доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у ній, просив постанову Деснянського районного суду міста Києва від 12 січня 2024 року скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Додатково пояснив, що незгода з результатом огляду на стан сп`яніння, проведеним на місці зупинки, зумовлена недовірою до самого приладу «Драгер», у зв`язку із чим ОСОБА_1 забажав здати зразки біологічного середовища у лікаря-нарколога. Проте у лікарні йому було запропоновано пройти огляд за допомогою того ж приладу «Драгер», якому вже була висловлена недовіра як вимірювальному засобу, а біологічні зразки так і не були відібрані для перевірки результатів «Драгеру».

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність, вмотивованість та законність постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що вина особи повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме:

1) протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 521786 від 03 листопада 2023 року, який складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України;

2) результатом тестування ОСОБА_1 , на Alcotest 6820 від 03.11.2023, результат якого - 0,65‰;

3) актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів Alcotest 6820 зав. № ARJL-0314, згідно якого ОСОБА_1 не погодився з результатом огляду - 0,65 ‰;

4) висновком КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» № 005641, складеному о 21 год. 15 хв. 03 листопада 2023 року, згідно якого ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння- 1,00 ‰, дата і точний час огляду - 03листопада 2023 року 21 год. 15 хв.;

5) розпискою ОСОБА_1 від 03.11.2023 про зобов`язання не керувати транспортним засобом протягом 24 год., що підтверджує факт відсторонення водія від керування транспортним засобом;

6) відеозаписом з нагрудної відеокамери працівників Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, на якому зафіксовані всі події щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, проведення огляду в закладі охорони здоров`я, обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, а також підтверджуються належними та допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи.

Заперечуючи щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказується, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено за яких підстав (ознак) поліцейський вважав, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає безпідставним вказаний довід оскільки з долученого до протоколу відеозапису з нагрудних камер патрульних поліцейських вбачається, що останніми було роз`яснено ОСОБА_1 як підстави зупинки транспортного засобу, а саме:не користування засобами пасивної безпеки (20:38:38), так і ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені під час спілкування, а саме: запах алкоголю з порожнини рота (20:38:45), у зв`язку із чим було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, під час якого було встановлено наявність алкоголю у частці 0,65 ‰.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є, зокрема, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. За таких обставин незазначення у протоколі ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 повністю компенсується наявністю відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського, на якому ці ознаки озвучуються.

Щодо відмови у відібранні біологічних зразків для проведення лабораторного дослідження для виявлення стану алкогольного сп`яніння апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 7 та 14 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Тобто положеннями вказаної Інструкції вичерпним чином передбачені випадки обов`язкового проведення лабораторного дослідження, а саме: для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, а також якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами. Разом із цим, відповідно до п. 8 розділу ІІІ вказаної Інструкції, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Крім цього, щодо доводу про висловлення недовіри безпосередньо приладу «Драгер» та необхідністю через це відбирати зразки біологічного середовища апеляційний суд вказує на таке.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735 перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

З відеозапису не вбачається, а самим ОСОБА_1 не стверджується, що ОСОБА_1 вимагав у поліцейського чи лікаря-нарколога сертифікат відповідності та/або свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, але при цьому добровільно пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» не заперечуючи щодо такого способу огляду.

За таких обставин, апеляційний суд відхиляє довід апелянта щодо порушення порядку виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, оскільки наведеною нормою, як і положеннями Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015, не передбачена обов`язковість здійснення лабораторних досліджень на вимогу особи, яка проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів апелянта про визнання неналежним та недопустимим доказом долученого до протоколу відеозапису через його переривання, що може свідчити про його коригування шляхом внесення змін апеляційний суд вказує на таке.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026, включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

За вимогами п. 1 Розділу VII цієї інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняється зокрема: самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу.

Разом із цим, при перегляді відеозапису, долученого до протоколу, апеляційним судом встановлено, що дійсно, відео неодноразово переривається в ході відтворення. Проте, вказані переривання зумовлені відтворенням відео з бодікамери іншого поліцейського, яке відображає ті самі події з його перспективи. Такі переривання не спотворюють загальну картину процесу фіксування правопорушення. Крім того, при співставленні частин відеозаписів з нагрудних камер відповідних поліцейських, вбачається, що вони утворюють єдине ціле із втратою у фіксуванні лише декількох секунд, що зумовлено особливостями запису самих камер.

За таких обставин суд апеляційної інстанції відхиляє довід апелянта про недопустимість долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису, оскільки достовірність зафіксованих на ньому відомостей не викликає розумного сумніву та підтверджується матеріалами справи вцілому.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції були дотримані, а висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним, оскільки він відповідає обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам.

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За таких обставин апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова Деснянського районного суду міста Києва від 12січня 2024 року залишається без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 12 січня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя О. В. Желепа