Справа № 149/4037/23
Провадження № 33/801/229/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войнаревич М. Г.
Доповідач: Панасюк О. С.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Костюка С. М. на постанову судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Постановою судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн 00 к. на користь держави за те, що 12 грудня 2023 року о 11 год 35 хв. по просп. Свободи у м. Хмільник Вінницької області він на своєму автомобілі «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів в режимі таксі без державної ліцензії на проведення певного виду діяльності.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Костюк С. М. подав апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просив скасувати постанову судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 лютого 2024 року, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки частина перша статті 164 КУпАП є бланкетною нормою та має відсилочний характер на Закон України «Про автомобільний транспорт» і Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності», тому в протоколі про адміністративне правопорушення необхідно було зазначити, яку норму вказаного Закону було порушено, чого не зроблено. В описовій частині протоколу не відображено точних обставин вчинення адміністративного правопорушення, посилання на нормативний акт, який передбачає відповідальність за вказане правопорушення, а також не вказано відомостей проте кому ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення, маршрут такого перевезення, свідків тощо. Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам статті 256 КУпАП, а тому він не може вважатися належним доказом відповідно до статті 251 КУпАП. Також матеріали справи не містять доказів щодо облаштування автомобіля як «таксі» в розумінні статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», а сам факт закріплення на автомобілі таблички «таксі» не підтверджує факт провадження ОСОБА_1 господарської діяльності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 623766 від 12 грудня 2023 року 12 грудня 2023 року о 11 год 35 хв. по просп. Свободи у м. Хмільник Вінницької області ОСОБА_1 на своєму автомобілі «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів в режимі таксі без державної ліцензії на проведення певного виду діяльності, чим порушив вимоги частини першої статті 164 КУпАП.

Протокол складений уповноваженою особою, а його зміст відповідає вимогам статті 256 КУпАП, протокол підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі не вказав, від надання письмових пояснень відмовився.

З долученої до протоколу фототаблиці видно, що на даху автомобіля марки «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , розміщена шашечка «таксі» з наявним номером телефону служби таксі м. Хмільник Вінницької області.

Частиною першою статті 164 КУпАП встановлено, що порушення порядку провадження господарської діяльності є, зокрема провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно з статтею 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає, зокрема такий вид господарської діяльності, як перевезення пасажирів автомобільним транспортом.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що таксі легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Отже сам по собі факт обладнання автомобіля відповідним розпізнавальним ліхтарем відносить його до таксі, а особа, яка таким автомобілем керує, набуває ознак суб`єкта господарювання, відтак повинна бути у встановленому законом порядку зареєстрована як фізична особа підприємець та мати при собі ліцензію перевізника.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 КУпАП, є обґрунтованим, вмотивованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд надав правильну оцінку.

Доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено яку статтю нормативно-правового акту, яким регулюється провадження господарської діяльності порушив ОСОБА_1 апеляційним судом відхиляються, тому що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості надати у протоколі пояснення щодо незгоди з його змістом. Права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України і статті 268 КУпАП йому були роз`яснені, цей протокол він підписав та будь-яких зауважень щодо його змісту чи клопотань не заявляв.

При цьому апеляційний суд зауважує, що складання протоколу це процесуальні дії, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення. Відповідно до положень статті 251 КУпАП протокол є одними із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, які суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Безпідставними є також доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи відомостей проте кому ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення, маршрут такого перевезення, тому що положеннями статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачена відповідальність автомобільного перевізника за експлуатацію легкового автомобіля, облаштованого як таксі, без наявності ліцензії, незалежно від того, чи надавалась безпосередньо на момент перевірки послуга з перевезень пасажирів, зокрема перебували чи ні пасажири в автомобілі.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 КУпАП, заявником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись статтею 294 КУпАП апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Костюка С. М. залишити без задоволення, а постанову судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 лютого 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О. С. Панасюк