ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/2085/23Головуючий у 1-й інстанції Тхорик І.І.
Провадження № 33/817/173/24 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Пасічника А.З. на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 22 січня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Згідно постанови, 06 листопада 2023 року о 01 год. 49 хв. по вул. Гоголя, в с. Трибухівці Чортківського району ОСОБА_1 керував т/з марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. На місці зупинки проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер 6810» водій відмовився. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в КНП «Бучацька міська лікарня», результат огляду позитивний 1,6 проміле, водій від керування т/з відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Пасічник А.З. просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 22 січня 2024 року, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що останнім днем оскарження постанови суду є 01 лютого 2024 року, а у період з 29 січня 2024 року по 02 лютого 2024 року адвокат Пасічник А.З. перебував на амбулаторному лікуванні, що вплинуло на можливість у встановлений законом строк подати апеляційну скаргу. Зазначає, що:

ОСОБА_1 правил дорожнього руху не порушував і був зупинений незаконно, а тому є безпідставним залучення останнього працівниками поліції до процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння;

ОСОБА_1 не проявляв жодних ознак алкогольного сп`яніння, ознаки алкогольного сп`яніння були відсутні;

суд першої інстанції взяв на себе функцію обвинувачення, так як керувався в основному припущеннями щодо імовірності тієї чи іншої події;

сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом, оскільки він не є самостійним беззаперечним доказом.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник Пасічник А.З. не з`явилися. Хоча були належним чином завчасно повідомлені про час і місце апеляційного розгляду. Про причини неявки не повідомили, заяв та клопотань про відкладення розгляду не подавали.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Що стосується клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від 22 січня 2024 року, то воно підлягає поновленню виходячи з того, що зазначені в апеляційній скарзі підстави, через які було його пропущено, підтверджуються наявними в матеріалах справи відомостями і є поважними.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №037487 від 06 листопада 2023 року; дослідженому DVD-R диску з відеозаписами, які долучено до матеріалів справи; висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №34, складеного 06 листопада 2023 року; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного стосовно ОСОБА_1 ; рапорті ст. інспектора-чергового ВП №2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Корчинського В.К. від 06 листопада 2023 року; довідці №17509/103/01-2022, виданої ВП №2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області 09 листопада 2023 року.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом, оскільки він не є самостійним беззаперечним доказом, суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи.

Твердження апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази які би підтверджували причину та правомірність зупинки транспортного засобу, було предметом дослідження суду першої інстанції і отримало належну правову оцінку, з якою суд апеляційної інстанції погоджується. Зокрема, суд першої інстанції з посиланням на відповідні нормативні акти правильно вказав на те, що зупинка ОСОБА_1 відбулась в період комендантської години.

Окрім того, як вбачається із матеріалів відео фіксації нагрудних камер працівників поліції (файл 0000000__0001.MP4 з 01:49:15 по 01:49:40 год), ОСОБА_1 працівниками поліції було повідомлено про підставу зупинки його транспортного засобу, на що останній не висловлював жодних заперечень.

Суд апеляційної інстанції вважає неналежними доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не проявляв жодних ознак алкогольного сп`яніння і пропозиція йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння була безпідставною, оскільки в даному випадку наявність стану алкогольного сп`яніння, підтверджена результатом проведеного на місці зупинки оглядом на стан сп`яніння який становив 1,6 проміле, тобто у вісім разів перевищував максимално допустимий рівень алкоголю, що виключає будь-які сумніви в наявності в ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння.

Крім того, відповідно до п. 2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких саме у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. З наявних у справі відеозаписів видно, що працівник поліції оголосив ОСОБА_1 (файл 0000000__0001.MP4 з 01:51:20 год) виявлені ознаки сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, що стало причиною пропозиції працівниками поліції пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції взяв на себе обов`язки сторони обвинувачення є необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно ст. 250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів в справах, мають серед іншого право брати участь у розгляді справи, а ч. 2 цієї статті встановлені випадки обов`язкової участі прокурора (провадження у справах за ст. 172-4, 172-9 і 172-9-2 КУпАП).

Отже, законодавством передбачено випадки обов`язкової участі прокурора у справі та випадки, коли участь прокурора є факультативною. Згідно ч.5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Отже, обов`язкова участь прокурора при розгляді справ про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП не передбачена законом.

З матеріалів справи і змісту оскарженого рішення видно, що в даному випадку суд першої інстанції розглянув справу і виніс обґрунтоване і вмотивоване рішення виключно на підставі тих доказів, які були направлені до суду управлінням поліції, а тому наведені в апеляційній скарзі доводи, що суд першої інстанції взяв на себе обов`язок обвинувачення є надуманими.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Пасічника А.З. залишити без задоволення, а постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 22 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя