Справа № 709/1841/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року смт Чорнобай

Суддя Чорнобаївського районного суду Черкаської області Левченко В. В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 2 Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , 17 грудня 2023 року о 22:20 в с. Веселий Хутір по вул. Благовісній керував автомобілем ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Він же, 17 грудня 2023 року о 22:20 в с. Веселий Хутір по вул. Благовісній керував автомобілем ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на паркан. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив

п. 12.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. У зв`язку з тим, що дані правопорушення вчинені однією особою, суд вважає за доцільне об`єднати адміністративні матеріали в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 порушення не визнав та пояснив, що він за кермом не перебував. Так, він з товаришами відпочивав у центрі с. Веселий Хутір та їм потрібно було їхати, оскільки він був напідпитку то за кермо сіла його знайома ОСОБА_2 . Вона не впоралася з керуванням та в`їхала у паркан. Потім прибули працівники поліції та склали на нього протоколи. Також зазначив, що він говорив по телефону, а працівникам поліції не грубив.

Захисник Брус С. М. в судовому засіданні вказував на те, що на відеозаписі не зафіксовано рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та зупинку його працівниками поліції. З відео вбачається, що поліцейський підійшовши до ОСОБА_1 , який говорив по телефону, попросив останнього завершити розмову, в цей час до поліцейського підійшла ОСОБА_3 та повідомила, що вона була за кермом і її занесло. Поліцейський не прийняв до уваги її слів, та сказав, що він знає хто був за кермом. Далі працівник поліції без належних підстав надягає на ОСОБА_1 кайданки та поміщає до патрульного автомобіля, при цьому жодного супротиву ОСОБА_1 не чинив. В службовому автомобілі ОСОБА_1 стало погано і його перемістили до авто швидкої допомоги, а потім доставили в лікарню. При цьому, працівники поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці події за допомогою приладу "Драгер" ОСОБА_1 не пропонували. Щодо відмови пройти огляд на стан сп`яніння, а саме продути алкотестер у лікаря, то зазначив, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд, а лише попросив виписати направлення на огляд. В подальшому поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 про те, що йому було запропоновано пройти освідування, а він відмовився, про що складено відповідний акт лікаря. Також просив суд звернути увагу на час складання протоколу та заповнення висновку лікаря, тобто по часу зазначеному у медичному висновку, ОСОБА_1 доставлений на огляд 17.12.2023 о 23:45, а висновок щодо результатів медичного огляду складений 17.12.2023 о 23:50, що суперечить третьому відео, яке розпочинається в лікарні о 00:06, та в дійсності підтверджує, що відео з пропозицією пройти огляд та відмови від його проходження - відсутнє. Тому вважає, що відеозапис зроблено з порушенням вимог інструкції, оскільки включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків і ведеться безперервно до її завершення. Отже, не може бути належним та допустимим доказом. А тому просив закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративних правопорушень. У разі визнання ОСОБА_1 винним, просив відстрочити сплату штрафу строком на 6 місяців, оскільки він має онкологічне захворювання.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що її попросив ОСОБА_4 щоб вона відвезла його та ОСОБА_1 додому. Повідомила, що вона була за кермом, ОСОБА_5 сидів на задньому сидінні. Коли трапилася ДТП, то неподалік проходила ОСОБА_6 , яка підійшла до пасажирського сидіння та побачила у ОСОБА_7 кров, а тому викликала швидку та поліцію. Зазначила, що вона повідомляла працівникам поліції про те, що вона була за кермом, але працівники поліції її пояснення не брали до уваги.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона йшла додому і побачила як автомобіль, який проїжджав біля неї, занесло. Вона підійшла до авто зі сторони водія, побачила тітку ОСОБА_9 , яка була за кермом, ОСОБА_5 перебував на задньому сидінні, а ОСОБА_10 на передньому пасажирському сидінні. Вона помітила у ОСОБА_7 кров та викликала швидку. Потім вона пішла до дому, оскільки була напідпитку.

Заслухавши ОСОБА_1 , захисника Брус С. М., свідків ОСОБА_3 та

ОСОБА_8 , дослідивши адміністративні матеріали, суд встановив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктами 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно з п. 2, п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року

№ 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно із п. 7 розділу І Інструкції, передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до

ст. 266 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України»). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень поза розумним сумнівом доводиться сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема даними, які містять протоколи про адміністративні правопорушення від 18 грудня 2023 року серії ААД № 348787, серії ААД № 348786, рапорт працівника поліції від 17.12.2023 року про те, що в с. Веселий Хутір по вул. Благовісна невідома особа на легковому авто в`їхала в паркан, висновок щодо результатів медичного огляду за метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння чи перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, де зазначено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (клінічно), алкофор-307 (відмова), схема ДТП, де зафіксоване положення автомобіля, місце зіткнення та інші обставини ДТП, фото з місця ДТП, відеозапис, де зафіксовано прибуття працівників поліції на місце ДТП, встановлення особи яка перебувала за кермом, на неодноразові прохання працівника поліції завершити телефонну розмову, ОСОБА_1 не відреагував. В подальшому відносно нього застосували кайданки та помістили до службового автомобіля, а потім до автомобіля швидкої допомоги. В приміщенні лікарні, на запитання поліцейського чи буде проходити ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння, останній відповів що "так я п`яний", але поліцейський повідомив, що потрібно продути алкотестер, на що ОСОБА_1 погодився, але ухилявся від проходження такого огляду, зазначав, що "йому потрібно до когось подзвонити та поспілкуватися, виписати бумажку".

Твердження ОСОБА_1 та його захисника про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а за кермом перебувала ОСОБА_3 суд оцінює критично, оскільки спростовуються зібраними у справі доказами. Зокрема, з відеозапису вбачається, як жінка та чоловік при спілкуванні з працівником поліції просили останнього не складати протокол на ОСОБА_1 та на запитання поліцейського «а якби він когось збив» відповіли, що «нічого ж не трапилось, ми ж його не виправдовуємо», при цьому не зазначили, що за кермом перебував не ОСОБА_1 , а інша особа. Також з відео вбачається, як при спілкуванні ОСОБА_1 з лікарем та на запитання останнього про отримані травми, ОСОБА_1 повідомив, що вдарився головою об руль, в подальшому при спілкуванні з працівниками поліції останній не заперечував ту обставину, що він перебував за кермом.

Також суд критично оцінює пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , оскільки вони суперечать показам одна одної та матеріалам справи. Так ОСОБА_3 повідомила, що ОСОБА_6 спочатку підійшла до переднього пасажирського сидіння, а свідок ОСОБА_8 повідомила, що вона спочатку підійшла до авто зі сторони водія, а в подальшому повідомила, що перебувала в стані сп`яніння і не чітко пам`ятає подію. Окрім цього, з переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 при розмові з працівником поліції повідомив, що "я сам свою машину розбив", на запитання то хто винен, останній повідомив, що "я розумію, що я винен". Також на запитання поліцейського, а пасажир нормально?, ОСОБА_1 відповідв, що він дуже злякався за пасажира. А тому, суд розцінює версію сторони захисту та свідків, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, як спосіб

ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а лише попросив виписати направлення на огляд спростовуються даними відеозаписів, на яких зафіксовано - як працівники поліції протягом декількох хвилин неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на що останній ухилявся від проходження, що свідчить про його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

Наявність незначних розбіжностей у часі, на які просив звернути увагу захисник не мають істотного значення та не впливають на доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративних правопорушень.

Щодо доводів захисника про визнання відеозапису неналежним та недопустимим доказом, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відеозапис долучений до адміністративних матеріалів, а зафіксовані на ньому події відповідають фактам викладеним у протоколах про адміністративні правопорушення та обставинам подій, що відбулися 17 грудня 2023 року, а тому суд не ставить під сумнів те, що події відображені на відеозаписі відбулися саме у вказані у протоколі про адміністративне правопорушення дату і час.

В ході судового розгляду ОСОБА_1 не заперечив того факту, що зафіксовані на відеозаписі події мали місце саме з ним, а тому відсутність безперервного відеозапису, не спростовує вказаних вище висновків суду. При цьому наданий поліцейськими відеозапис сумнівів у його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації, фабрикації чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_1 .

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмовився як особа, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, ст. 124 КупАП, а саме порушення Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортного засобу та нанесення майнової шкоди.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення згідно з вимогами ч. 2 ст. 33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, згідно зі ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що адміністративне стягнення стосовно ОСОБА_1 має накладатися у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами.

У зв`язку з винесенням постанови про накладення адміністративного стягнення та на підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), що становить, на час вчинення правопорушення, 536,80 гривень.

Згідно з ч. 2 ст. 301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Частиною 1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

На підставі викладеного, враховуючи клопотання захисника, суд вважає за можливе його задовольнити та відстрочити виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу строком на 6 місяців.

Згідно зі ст. 303 КУпАП у разі відстрочки виконання постанови відповідно до ст. 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

За таких обставин перебіг строку давності слід зупинити.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 18 грудня 2024 року серії ВАБ №998070, ОСОБА_1 , 17 грудня 2023 року о 23:46 в с. Веселий Хутір по вул. Благовісній перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив ДТП. На законну вимогу поліцейських СРПП ВПД №2 Харченка В.Ю. та ОСОБА_11 , а саме надати водійське посвідчення не відреагував, при цьому висловлювався в грубій формі на адресу поліцейських, за що передбачена відповідальність за ст. 185 КУпАП.

Відповідно до ст. 185 КУпАП злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку, тягне за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у випадку, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно з ч.ч. 2, 6 ст. 62 Закону України «Про національну поліцію», законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами. Втручання в діяльність поліцейського, перешкоджання виконанню ним відповідних повноважень, невиконання законних вимог поліцейського, будь-які інші протиправні дії стосовно поліцейського мають наслідком відповідальність відповідно до закону, а згідно зі ст. 185 КУпАП адміністративна відповідальність настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Відповідно до визначення, яке міститься в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26.06.1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

З переглянутого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що працівник поліції неодноразово висловлював вимогу про завершення телефонної розмови, разом з цим

ОСОБА_1 проігноровані ці вимоги. Вимоги про надання ОСОБА_1 водійського посвідчення, як про це зазначено у протоколі, матеріали відеозапису не містять.

Правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського - це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення, необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких, як перебування працівників поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Так, на переглянутому у судовому засіданні відеозаписі не зафіксовано, що поліцейський неодноразово вимагав у ОСОБА_1 надати посвідчення особи, а ОСОБА_1 цю вимогу не виконав.

Під час розгляду вказаного протоколу судом встановлено відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а саме злісної непокори законній вимозі працівника поліції, яка полягала у відмові надати документи. Сам по собі протокол не може бути таким доказом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, будь-яких переконливих доказів, які б поза розумним сумнівом підтвердили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ст. 185 КУпАП, матеріали справи не містять та під час судового провадження не встановлено.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені під час розгляду обставини та положення ст. 62 Конституції України, відповідно до яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, за обставин, викладених як у протоколі, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні вказаного правопорушення, встановлено не було, а тому провадження у справі за ст. 185 КУпАП підлягає до закриття за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 40-1, 124, 130, 185, 221, 245, 280, 283-284, суд,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відстрочити виконання постанови в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 гривень - на

6 місяців, а саме до 28 серпня 2024 року.

Зупинити перебіг строку давності виконання постанови в частині адміністративного стягнення у вигляді штрафу до закінчення строку відстрочки, а саме до 28 серпня 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ) судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 гривень.

Платіжні реквізити для сплати судового збору: стягувач - Державна судова адміністрація України; отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

У разі несплати штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна для стягнення штрафу у подвійному розмірі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк звернення постанови до виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя В. В. Левченко