Справа № 541/137/24
Номер провадження3/541/170/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Шатілова Л.Г.. розглянувши матеріали які надійшли від Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце роботи не встановлено,

за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП ,-

ВСТАНОВИВ:

11.01.2024 до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерств юстиції надійшов адміністративний матеріал відносно громадянина ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Адміністративне правопорушення вчинене за наступних обставин:

ОСОБА_1 з 23.01.2017 не сплачує належним чином аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , 02.04.2015, згідно виконавчого листа № 2/541/332/2017 від 03.04.2017 виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області, що призвело до виникнення заборгованості станом на 09.01.2023 в сумі 204115,23 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, в сумі 204115,23 грн.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 , не з`явився, надав заяву в якій свою вину не визнав, зазначив, що оскільки дитина не його, тому сплачувати аліменти не вважає за потрібне до встановлення батьківства. Справу просив розглянути без його участі.

Суддя вивчивши та дослідивши матеріали справи прийшов до наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП визначені фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Не зважаючи на не визнання своєї вини, вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №2 від 09.01.2024 року, копією виконавчого листа від 03.04.2017 року по справі № 541/136/17, копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.04.2017 року ВП № 53750712, розрахунком заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

За таких обставин, на підставі викладеного, суддя відповідно до положень ст. 251, ст. 252 КУпАП, вважає, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, а його вина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення повністю доведена.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні адміністративного стягнення, у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, його суспільну небезпеку, особу правопорушника та ступінь його вини, майновий стан, стан здоров`я, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

При цьому суддя також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (Baklanov v. Russia, заява №68443/01, рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (Frizen v. Russia, заява №58254/00 рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (Ismayilov v. Russia, заява №30352/03, п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Суддя на підставі досліджених доказів, враховуючи особу ОСОБА_1 , приходить до висновку про можливість застосування щодо особи адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст.183-1 КУпАП, у виді виконання суспільно корисних робіт, визначивши його розмір ближче до нижчої межі санкції на строк 120 годин, що сприятиме в подальшому вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нею нових правопорушень.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 7, 17, 23, 183-1, 245, 248, 251, 283, 284 КУпАП, суддя,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 1831 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт строком 120 (сто двадцять) годин.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) судового збору на рахунок отримувача: UA 9089 9998 0313 1112 5600 0026 001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду області шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду Л. Г. Шатілова