ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/1322/23 Номер провадження 33/814/351/24Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В. А. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою ОСОБА_1 на постанову судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 15 листопада 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 15 листопада 2023 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 24 червня 2023 року об 01:01 год. в м. Лохвиця по вул. Героїв України, 21/2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_1 ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, блідість обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на технічному засобі, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить прийняти апеляційну скаргу, скасувати постанову суду та закрити провадження в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зокрема вказує, що він не порушував ПДР, а отже дії працівників поліції щодо зупинки ТЗ є неправомірними, а складені процесуальні документи не є належними доказами його провини.

Також працівниками поліції не було йому роз`яснені його права та наслідки відмови від проходження огляду.

Зазначає, що поліцейським не залучалися двоє свідків, а наявний в матеріалах справи відеозапис є фрагментарним та не може бути належним доказом. Окрім того, працівником поліції не виписувалося письмове направлення до медичного закладу.

Одночасно в апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що розгляд справи відбувся без його участі. Копію постанови суду від 15.11.2023 він отримав в приміщенні суду 12.12.2023, після чого подав апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, приходжу до висновку про наявність підстав для його задоволення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участь в розгляді справи. Копія постанови суду направлена на його адресу була повернута з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно розписки, а.с. 36, ОСОБА_1 отримав копію постанови від 15.11.2023 особисто 12.12.2023. 13.12.2023 засобами поштового зв`язку ним була подана апеляційна скарга.

Зазначені обставини свідчать про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження як пропущеного з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами є:

протокол серії ААД №015864 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 в зв`язку з відмовою останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, з особистими поясненнями «не згоден»,

письмові пояснення водія ОСОБА_1 «Від пояснень відмовляюся відповідно до »,

направлення на огляд водія до медичного закладу,

записи бодікамери працівника поліції,

рапорт поліцейського.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З долученого до матеріалів справи відеозапису з бодікамери працівника поліції вбачається порушення ОСОБА_1 комендантської години, що стало підставою для зупинки керованого ним транспортного засобу.

Під час спілкування з водієм та перевірки документів у поліцейського виникла підозра щодо перебування водія в стані наркотичного сп`яніння та повідомлено останньому про виявлені у нього візуальні ознаки розширені зіниці очей, блідість обличчя. На пропозицію пройти огляд в найближчому медичному закладі ОСОБА_1 відмовився (01:04 год.). При цьому поліцейський роз`яснює, що в зв`язку з відмовою від проходження огляду буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на що ОСОБА_1 відповідає «Зрозуміло».

В подальшому поліцейський ще неодноразово запитує водія щодо проходження огляду на що ОСОБА_1 відповідає «Ні, я заповнюю бланк».

Відмова водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння стала підставою для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП (порушення п. 2.5 ПДР).

Доводи апелянта щодо безпідставності зупинки транспортного засобу під його керуванням не беруться до уваги, оскільки автомобіль було зупинено під час комендантської години приблизно о 01 год., що є самостійною підставою для зупинки транспортних засобів та перевірки водіїв з огляду на введений в країні воєнний стан.

Що стосується довільності виявлених та зафіксованих поліцейським ознак наркотичного сп`яніння, який не має спеціальної освіти та не відповідає дійсності, апеляційний суд зауважує, що у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного, наркотичного сп`яніння, поліцейський лише виявляє ознаки наркотичного сп`яніння у водія, а вже лікар у визначеному закладі охорони здоров`я доводить чи спростовує наявність такого стану у водія.

Посилання на не залучення поліцейськими двох свідків, то у відповідності до ст. 266 КУпАП свідки залучаються лише у разі не можливості застосування поліцейським технічних засобів відеозапису. В даному випадку весь процес спілкування з водієм, пропозиція пройти огляд, відмова водія, роз`яснення йому його прав, складання протоколу зафіксовано на бодікамеру працівника поліції і цей доказ є належним в розумінні статті 251 КУпАП та в сукупності з іншими доказами по справі доводить обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Твердження про відсутність направлення до медичного закладу, на що звертає увагу апелянт, є помилковим, оскільки до протоколу було долучено відповідне направлення до КНП Лохвицька МЛ з зазначенням виявлених ознак наркотичного сп`яніння у водія.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а наявними доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Лохвицького районного суду Полтавської області від 15 листопада 2023 року, як пропущений з поважних причин.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 15 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна