Справа № 496/7413/23
Провадження № 3/496/21/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Пасечник М.Л.

за участю секретаря - Гончаренко І.В.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

захисника - адвоката Попова О.А.

розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

який: зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 , проживає - АДРЕСА_2 ,

працюючого у ТОВ «Турист»,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

12.10.2023 року о 22:40 год. в Одеській області, Біляївському районі, с. Усатове, вул. Вернидуба, 35, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes-Benz S 400 CDI з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, та пояснив, що він заїхав до друга у заклад біля клеверного мосту. Посидів у закладі з друзями декілька годин, ОСОБА_1 замовив собі безалкогольне пиво, випив 2-2,5 пляшки пива. Він погодився друзів підвезти додому. Близько 22:30 год. поїхали додому. ОСОБА_1 відомо, що група патрулів не перший раз стоїть біля закладу та вичікують. ОСОБА_1 це бачив, розумів, що номера машини та його машину працівники поліції добре знають. Він за кермом ніколи не вживав алкогольні напої, але розумів, що його можуть зупинити працівники поліції, тому вживав лише безалкогольне пиво у закладі. Коли їхали додому, ОСОБА_1 порушив ПДР України, а саме здійснив обгін на суцільній лінії. В машині ОСОБА_1 знаходилося ще 2 товариша, які вживали алкогольні напої. В машині був запах алкоголю. ОСОБА_1 розумів, що безалкогольне пиво не покажу результат навіть 0,2 проміле. Проте, порадився з товаришем, який повідомив, що з метою запобігання фальсифікації, краще викликати адвоката, правову допомогу і за участю адвоката все буде зрозуміло. Час був пізній, тому ОСОБА_1 не зміг зв`язатися з адвокатом, працівниками поліції було складено протокол. До лікарні ОСОБА_1 не пропонували їхати. Самостійно він також до лікарні не поїхав, хоча розумів що був тверезий. Протокол складали більше 1,5 год., ОСОБА_1 відпустили незадовго до початку комендантської години, тому він не мав змоги поїхати до лікарні. ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, штрафів за порушення ПДР України ніколи не було. Направлення на проходження освідування ОСОБА_1 не вручалося. Права під розпис працівниками поліції ОСОБА_1 не роз`яснювалися. ОСОБА_1 просив закрити провадження, оскільки не вживав алкогольні напої та просив суд звернути на це увагу.

Адвокат Попов О.А. у судовому засіданні пояснив, що не доведено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також що відмовився від освідування, просив закрити справу на підставі ст. 247 КУпАП, зачитав письмові заперечення.

Адвокат Попов О.А. в інтересах ОСОБА_1 надав до суду письмові заперечення, в яких просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування поданих заперечень зазначив, що провину в інкримінованому правопорушенні ОСОБА_1 не визнає, оскільки спиртних напоїв не вживав та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі не відмовлявся. ОСОБА_1 лише заявив клопотання, що хотів скористатись послугами адвоката і в його присутності проходити освідування, оскільки опасався фальсифікацій з боку співробітників поліції. Протокол про адміністративне правопорушення складений із значними порушеннями вимог діючого законодавства, без роз`яснення прав. В матеріалах адміністративної справи відсутні докази відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. В протоколі серії ААД № 536491 відсутня відмітка про ознайомлення ОСОБА_1 з його правами і обов`язками, які передбачені статтею 268 КУпАП, в тому числі правом на надання правової допомоги. У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 536491 вказано, що місцем вчинення адміністративного правопорушення є: АДРЕСА_3 . При цьому, 17.07.2020 року Верховна Рада України прийняла Постанову № 3650 «Про утворення та ліквідацію районів». Відповідно до зазначеної постанови, утворено Одеський район (з адміністративним центром у місті Одеса) у складі територій Аваигардівської селищної, Біляївської міської, Великодальницької сільської, Великодолинської селищної, Вигодянської сільської, Визирської сільської, Дальницької сільської, Дачпенської сільської, Доброславської селищної. Красносільської сільської, Маяківської сільської, Нерубайської сільської, Овідіопольської селищної, Одеської міської, Таїровської селищної, Теплодарської міської, Усатівської сільської, Фонтанської сільської, Чорноморської міської, Чорноморської селищної, ІОжненськоі міської, Яськівської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Ліквідовано в Одеській області: Ананьївський, Арцизький, Балтський, Березівський. Білгород-Дністровський, Біляївський, Белградський, Великомихайлівський, Захарівський. Іванівський, Ізмаїльський, Кілійський, Колимський, Лимаиський, Любашівський. Миколаївський, Овідіопольський, Окнянський, Подільський, Ренійський, Роздільнянський. Савранський, Саратський, Тарутинський, Татарбунарський, Ширяївський райони. Таким чином, у протоколі зазначено адміністративно-територіальну одиницю, яка на даний час ліквідована. Невірне зазначення місця вчинення (на думку співробітників поліції) адміністративного правопорушення позбавляє суд можливості перевірити правильність застосування правил підсудності та розглянути справу. З зазначених даних неможливо встановити, чи відноситься вказана у протоколі адреса до територіальної підсудності Біляївського районного суду Одеської області. За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення підлягає поверненню для належного оформлення. Співробітники поліції, які безпосередньо здійснили зупинку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , через деякий час залишили місце зупинки. Надалі, під`їхали інші працівники патрульної поліції, які самі не здійснювали зупинку транспортного засобу, а ОСОБА_1 перебував в цей час на узбіччі автодороги. Йому повідомили, що відносно нього буде складено протокол за ст.130 КУпАП у зв`язку із тим, що працівнику поліції здалось, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що насправді не відповідало дійсності. При цьому яким чином вказаний факт було встановлено, враховуючи, що зазначені особи не були свідками того, що він керував транспортним засобом - незрозуміло. ОСОБА_1 повідомив, що потребує правової допомоги (про що зазначено у протоколі), а також враховуючи зазначені дії працівників поліції про намір здійснити огляд в закладі охорони здоров`я в присутності адвоката, однак зазначені клопотання були проігноровані співробітниками поліції, після чого було складено протокол наданий суду. Направлення на огляд, наявне в матеріалах справи, ОСОБА_1 не вручалось, що підтверджується відсутністю підпису про його отримання. Також, працівниками поліції не було взято до уваги та не зазначено у протоколі свідчення пасажиру, який перебував в транспортному засобі разом зі ОСОБА_1 . В діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і порушена сама процедура проходження огляду на стан сп`яніння водія, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що він сидів з ОСОБА_1 в барі, замовили поїсти, та свідок замовив спиртні напої. ОСОБА_1 повідомив що за кермом, вживати алкогольні напої не буде, замовив собі безалкогольне пиво. З бару вийшли після 22.00 год., близько 23:00 год. ОСОБА_1 повідомив, що відвезе друзів додому. В машині було 3 чоловіка. По дорозі додому ОСОБА_1 зупинили працівники поліції, попросили документи. З машини було чути запах алкоголю і свідок повідомив, що це він вживав алкогольні напої. Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 продути «трубку». ОСОБА_1 повідомив, що потребує адвоката, шукали адвоката. Працівники поліції повідомили, що якщо є адвокат, то шукайте, нехай приїжджає. Свідок пояснив, що алкогольне сп`яніння може показати і лимонад і кефір, якщо багато випити. ОСОБА_1 вирішив, коли буде адвокат, коли буде все оформлено, тоді буде проводити огляд. Працівники поліції затримували час, тому що спочатку приїхав один екіпаж, потім інший. Свідок говорив ОСОБА_1 , щоб він продув «Драгер», тому що результат навіть 0,2 проміле не покаже. ОСОБА_1 без адвоката не хотів продувати «Драгер». Свідок повідомив, що особисто не чув, як ОСОБА_1 категорично відмовлявся проходити огляд. Коли оформлювали матеріали, свідок знаходився в автомобілі, потій вийшов з машини, розмовляв по телефону, шукав адвоката, телефонував друзям. Працівники поліції були налаштовані посилити питання, вони не хотіли розбиратися.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Попова О.А., свідка ОСОБА_2 , суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч.1 ст. 9 КУпАП).

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Згідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події і складу правопорушення, зазначеного у ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася у стані алкогольного сп`яніння або у неї були явні ознаки алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

У Постанові Верховного суду у складі Колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.06.2019 року по справі № 560/751/17 зазначено, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.Визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП, уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема, за ст. 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог статей 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

За пп.п. 1.3., 1.9 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У п. 1.10 ПДР України зазначено, що водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Пунктом 2.5. ПДР України визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, зокрема за порушення вимог п.2.5 ПДР України, є керування особою транспортним засобом і встановлення вказаного факту є обов`язковим при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, працівниками поліції надано до суду:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 536491 від 12.10.2023 року;

- довідку т.в.о. заступника начальника ВАП УПП в Одеській області ДПП м. Бойко від 17.10.2023 року, в якій зазначено, що згідно інформаційного порталу Національної поліції ОСОБА_1 протягом року за ст. 130 КУпАП не притягувався, посвідчення водія серії НОМЕР_1 отримав 18.04.2019 року;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.10.2023 року;

- диск з відеозаписами.

Диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), тобто доказова база має бути спрямована на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного) чи відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Чинне законодавство, зокрема, Правила дорожнього руху, не містять визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення наведено в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 20.02.2019 року по справі №404/4467/16-а зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 19.02.2020 року по справі № 496/4315/16-а дійшов висновку, що обов`язковому доказуванню під час розгляду справ про адміністративні правопорушення підлягають лише факти вчинення або невчинення певною особою адміністративного правопорушення, які в свою чергу, підтверджуються відеозйомкою фіксації події адміністративного правопорушення.

Так, на відеозаписах, наявних в матеріалах справи, зафіксовані наступні обставини. Працівники поліції в темну пору доби на службовому автомобілі наздоганяли автомобіль чорного кольору з номерними знаками НОМЕР_2 , подаючи сигнал про необхідність зупинки транспортного засобу. Автомобіль зупинився на узбіччі. Працівник поліції підійшов до вказаного автомобілю, за кермом якого сидів ОСОБА_1 та йому було роз`яснено причину зупинки транспортного засобу, а саме перетин суцільної смуги. Працівник поліції повідомив, що в машині наявний різкий запах алкоголю, на що ОСОБА_1 відповів, що він не вживав алкогольні напої та у стані алкогольного сп`яніння перебувають його друзі. Працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або у медичному закладі. Після чого, ОСОБА_1 вийшов з машини та працівник поліції знову повідомив, що від нього чути запах алкоголю. Досить тривалий час ОСОБА_1 стояв на узбіччі дороги, та не надавав згоду на проходження огляду з метою визначення стану алкогольного сп`яніння. Працівники поліції чекали, поки ОСОБА_1 розмовляв з іншими особами, які знаходилися в машині, курив, розмовляв по телефону, тощо. Працівниками поліції було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В подальшому, працівники поліції повторно запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній сказав, що йому треба постояти на вулиці. Пізніше відбулася заміна екіпажу, приїхали інші працівники поліції, які обмінялися необхідною інформацією.

Згодом, поліцейським другого екіпажу було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або у медичному закладі, на що останній відмовився, сказав: «складайте протокол» (2 відео час: 22:41 год.). Далі, працівниками поліції було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та складено протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. Працівники поліції зачитали ОСОБА_1 зміст складеного протокол, повідомили про дату та місце розгляду справи. ОСОБА_1 відмовився від підпису у протоколі. Після чого, керування транспортним засобом було передано іншій особі та всі поїхали.

Долучений до матеріалів справи відеозапис відображає повну подію правопорушення, оскільки на ньому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях ОСОБА_1 наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підставі досліджених відеозаписів, судом встановлено наявність одночасно двох обов`язкових умов задля можливості притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП: керування транспортним засобом і відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, не заслуговують на увагу твердження адвоката Попова О.А. про те, що в матеріалах адміністративної справи відсутні докази відмови ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, адже вказані обставини повністю підтверджуються наявними відеозаписами.

Разом з тим, суд вважає, що зазначене у протоколі місце вчинення адміністративного правопорушення - Біляївський район, жодним чином не порушує правила підсудності, адже загальновідомим є той факт, що Одеський район раніше називався Біляївський район. Також, на відеозаписі видно, що поліцейський повідомив місце вчинення адміністративного правопорушення - Одеський (колишній Біляївський) район.

Крім того, слід зазначити, що зміна екіпажу поліції жодним чином не погіршує становище ОСОБА_1 , адже поліцейські першого екіпажу повідомили поліцейським другого екіпажу всю необхідну інформацію. При цьому, суд звертає увагу, що поліцейські і першого і другого екіпажу пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній відмовився.

Адвокат Попов О.А. зазначив, що працівнику поліції здалось, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що насправді не відповідало дійсності. При цьому, яким чином вказаний факт було встановлено, враховуючи, що зазначені особи не були свідками того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом - незрозуміло.

Проте, суд наголошує, що протокол складено відносно ОСОБА_1 за відмову від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а не перебування у стані алкогольного сп`яніння. Тобто, працівник поліції не стверджував, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а лише пропонував йому пройти огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння, на що була надана відмова, що і стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння незалежно від мотивів відмови складає склад правопорушення та є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 стверджує, що не вживав алкогольні напої та не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, проте відмовився від проходження огляду.

Суд звертає увагу, що у ході розгляду справи судом не встановлено об`єктивних причин, які заважали ОСОБА_1 пройти огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або у медичному закладі аби спростувати обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

З огляду на поведінку ОСОБА_1 під час діалогу з працівниками поліції після зупинки транспортного засобу, суд вважає, що він намагався затягувати час та робив все можливе (розмовляв по телефону, курив, тривалий час стояв на узбіччі та мовчав) аби не проходити огляд за допомогою приладу «Драгер» з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Окрім іншого, суд критично ставиться до пояснень адвоката Попова О.А., який зазначив, що ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що потребує правової допомоги, однак зазначені клопотання були проігноровані, адже судом було детально досліджено відеозаписи та встановлено, що жодного клопотання про необхідність залучення адвоката працівникам поліції заявлено не було.

Суд констатує, що ОСОБА_1 лише у протоколі про адміністративне правопорушення, під час написання пояснень, зазначив про те, що потребував правової допомоги.

До того ж, ОСОБА_1 не зазначив про те, чи звертався він до органів Національної поліції України з заявою щодо протиправних дій працівників поліції, які порушили права ОСОБА_1 на захист під час складання протоколу.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі - Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735 (далі - Інструкція).

Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі виникнення підозри у перебуванні водія в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Зокрема, пунктами 2, 6 розділу І Інструкції та пунктами 2, 3 Порядку передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до положень п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

З вищевказаного слідує, що поліцейський зобов`язаний запропонувати водію транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, провести такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я.

Не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_1 про те, що йому не пропонували пройти огляд у медичному закладі, адже з відеозапису видно, що поліцейським другого екіпажу було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або у медичному закладі, але останній відмовився та сказав: «складайте протокол» (2 відео час: 22:41 год.).

Разом з тим, з відеозаписів вбачається, що працівником поліції були роз`яснені ОСОБА_1 права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України (2 відео час: 22:29 год.) під час винесення постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, тому ОСОБА_1 був обізнаний про свої права та обов`язки на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адвокат Попов О.А. також вказує, що працівниками поліції не було взято до уваги та не зазначено у протоколі свідчення пасажиру, який перебував в транспортному засобі разом зі ОСОБА_1 .

Проте, на відеозаписах видно, що особи, які перебували у автомобілі ОСОБА_1 не надавали пояснень, які мають суттєве значення для вирішення даної справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що доводи, на які посилалися адвокат Попов О.А. та ОСОБА_1 у судовому засіданні, повністю спростовані відеозаписами, наявними в матеріалах справи.

Відеозаписи є допустимими доказами, адже здійснені на підставі п.1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення та, виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення, не містять ознак монтажу чи інших недоліків.

Відеозаписи є одними із сукупності доказів у справі, які суд, у відповідності до 252 КУпАП, оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проаналізувавши вищевказані документи, відеозаписи, суд дійшов висновку, що такі є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, підтверджують існування обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, отримані у порядку, передбаченого законом, уповноваженою посадовою особою, відтак відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності ці докази є достатніми.

Категоричну невизнавальну позицію ОСОБА_1 суд оцінює як обраний спосіб самозахисту, який є виключно голослівним, оскільки жодним доказом не спростовано встановлених обставин, та свідчить про намагання у такий спосіб уникнути відповідальності.

Під час розгляду справи судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор, який оформлював протокол, має упереджене ставлення щодо ОСОБА_1 при складанні протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, або що в нього були підстави для фальсифікації протоколу, або що він зацікавлений у результатах розгляду справи.

Отже, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду за допомогою належних та допустимих доказів, які є послідовними, взаємоузгодженими та у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В свою чергу, ОСОБА_1 не надав до суду жодного доказу на спростування викладених у протоколі обставин.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п. 110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden №36985/97).

У рішенні по справі «О?Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення з ОСОБА_1 суд приймає до уваги: характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, фактичні обставини справи, особу порушника, і вважає, що адміністративне стягнення повинно бути накладене на нього у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 30, 33, 40-1, ч.1 ст. 130, 221, 245, 251, 252, 266, 280, 283, 284, 287, 288, 289, 291 КУпАП України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови виготовлено 04.03.2024 року.

Суддя М.Л. Пасечник