ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 197/673/23
Провадження № 3-зв/210/1/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 січня 2024 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сільченко В. Є. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву адвоката Губара А.Л., який діє в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Широківського районного суду Дніпропетровської області Леонідовій О.В. від розгляду протоколу про адміністративне правопорушення в порядку КУпАП (справа №197/673/23).

ВСТАНОВИВ:

На розгляд судді надійшла заява адвоката Губара А.Л., який діє в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Широківського районного суду Дніпропетровської області Леонідовій О.В. від розгляду протоколу про адміністративне правопорушення в порядку КУпАП .

Заяву подано за аналогією з вимогами ст.ст.75-80 КПК України, про що вказано у самій заяві.

В обґрунтування заяви зазначено, що на його думку є сумнів у безсторонності судді про що свідчать наступні обставини. По перше, матеріали протоколів були зареєстровані в Широківському районному суді Дніпропетровської області 04.07.2023 р. Станом на цю дату суддя Леонідова О.В. не виконувала свої повноваження з поважних причин. На дату 04.07.2023 p. відправлення правосуддя в суді здійснювала інша суддя. Проте, з невідомих причин авторозподіл не здійснювався відповідальним працівником апарату суду, який підпорядкований голові суду, аж до 22 серпня 2023 року, коли суддя Леонідова О.В. вже виконувала повноваження судді. Складається враження, що авторозподіл був здійснений під конкретного суддю, що викликає сумніви в неупередженості судді.По друге, під час розгляду справи суддя задовольнила клопотання прокурора про надання нових доказів, показання свідків. Проте, чинна редакція КУАП не містить положення про подання прокурором доказів під час розгляду справи про звинувачення особи у вчиненні корупційного правопорушення після складання протоколу уповноваженою службовою особою.Більше того, суддя відмовила прокурору у задоволенні клопотання про прийняття диску з відеозаписом слідчої дії обшуку з мотивів відсутності у прокурора повноважень подавати докази у справі про адміністративне правопорушення, хоча раніше задовольнила клопотання прокурора про виклик свідків.Тобто, суддя усвідомлено порушувала норми КУАП в інтересах обвинувачення.

В судовому засіданні адвокат Губар А.Л. та ОСОБА_1 підтримали заяву та просили її задовольнити.

Прокурора Грищенко М.К. заперечував щодо задоволення заяви про відвід, просив відмовити у її задоволенні.

Суддя, дослідивши матеріали, що були йому надані доходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання про відвід з наступних підстав:

Враховуючи той факт, що право на відвід КУпАП не передбачено, а заявник заявив про застосування аналогії закону виключно щодо наявності підстав для відводу, передбачених ст.ст.75-80 КПК України, суд вважає за необхідне приймати рішення виключно в рамках заявлених меж застосування аналогії закону.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ч.5 ст.80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Таким чином, з аналізу вказаних вимог Закону вбачається, що заява про відвід може бути задоволена виключно у тому випадку, коли у заяві вмотивовано, тобто обґрунтовано, з наданням відповідних підстав чи доказів, заявлено про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Разом з тим, з аналізу матеріалів, що були надані суду вбачається, що фактичною причиною заявлення відводу є незгода заявника з тими чи іншими діями та рішеннями судді Леонідової О.В. при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення щодо заявника, що, на думку заявника, свідчить про упередженість та об`єктивність судді.

Питання про законність чи незаконність дій та прийнятих суддею Леонідової О.В. рішень у провадженні, на яке посилається заявник і які вважає прийнятими стосовно нього з порушенням вимог Закону, судом не вирішується, оскільки дане питання не входить до компетенції як судді, що розглядає питання про відвід, так і судді місцевого суду взагалі, а належать до компетенції судів апеляційної та касаційної інстанцій (за наявності до того передбачених законом відповідних підстав).

Таким чином, фактично, предметом розгляду даної заяви є вирішення питання про те, чи є дії та винесені суддею рішення не на користь тієї чи іншої сторони свідченням упередженості даного судді (суду).

Вирішуючи вказане питання, суд зазначає, що трактування поняття « інших обставин, які викликають сумнів у його (судді прим.) неупередженості» згідно п.4 ч.1 ст.75 КПК України, у КПК України (як і у КУпАП) відсутнє.

За таких обставин, суд доходить до висновку про те, що питання, чи є дії чи винесені суддею рішення не на користь тієї чи іншої сторони (учасника процесу) свідченням упередженості даного судді (суду) щодо даної сторони (учасника процесу) та чи свідчить прийняття таких рішень про упередженість судді КПК України та КУпАП не врегульовано.

Суд зазначає, що інститут відводу притаманний та застосовується не тільки у кримінальному процесі, а і у цивільному, адміністративному та господарському. При цьому, як у ЦПК України, так і у КАС України та у ГПК України зазначене питання, яке є предметом розгляду у даній справі, визначено та вирішено на законодавчому рівні.

Так, відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді (…) не може бути підставою для відводу.

Абсолютно аналогічні норми процесуального Закону викладені у ч.4 ст.36 КАС України та ч.4 ст.35 ГПК України.

За таких обставин, враховуючи, що вказане питання врегульовано законодавцем України у процесуальних кодексах (за виключенням КПК України), суд доходить до висновку, що винесені суддею рішення не на користь тієї чи іншої сторони (учасника процесу) не є свідченням упередженості даного судді (суду) щодо даної сторони (учасника процесу) та прийняття таких рішень не свідчить про упередженість судді (суду).

Щодо посилання сторони захисту про порушення строків автоматизованого розподілу протоколів про корупційне адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суд не бере до уваги, оскільки Широківським районним судом надано відповідь щодо автоматизованого розподілу справ між суддями, який здійснений відповідно до Положень про автоматизовану систему документообігу суду.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та вмотивованості позиції щодо упередженості судді Леонідової О.В. суд, окрім іншого, приймає до уваги наступне:

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», практика Європейського суду з прав людини є джерелом права в Україні.

Згідно п.46 Рішення ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» (Заява № 35493/10), 30 квітня 2015 року «… суд також зазначає, що твердження заявниці про упередженість та корумпованість органів дізнання і досудового слідства не підтверджено жодними доказами, окрім відмов цих органів притягнути до кримінальної відповідальності вищезазначених осіб, а отже вони є безпідставними».

Системний логічний аналіз даного твердження дозволяє дійти висновку, що сама по собі лише відмова того чи іншого органу чи посадової особи державного органу, судді, суду, тощо задовольнити ті чи інші вимоги (клопотання) особи (заявника, скаржника, підозрюваного, обвинуваченого, тощо) не є доказом його упередженості.

На підставі викладеного суд доходить до висновку, що дана заява про відвід судді Широківського районного суду Дніпропетровської області Леонідової О.В. від розгляду протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 не є вмотивованою, і, отже, не відповідає вимогам ч. 5 ст.80 КПК України, у зв`язку з чим вказана заява про відвід не може бути задоволена.

Керуючись ст. 75-80 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви адвоката Губара А.Л., який діє в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Широківського районного суду Дніпропетровської області Леонідовій О.В. від розгляду протоколу про адміністративне правопорушення в порядку КУпАП (справа №197/673/23) відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: В. Є. Сільченко