Справа № 156/1131/24
Провадження № 3/156/787/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2024 року сел.Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Комзюк Н.Н., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліцейської діяльності №1 (сел.Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої на посаді медичної сестри у КНП «Іваничівська БПЛ», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №286732 від 02.09.2023 вбачається, що ОСОБА_1 , будучи притягнутою до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП протягом року, 02.09.2024 близько 18:00 год., за місцем проживання вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру щодо свого чоловіка ОСОБА_2 , а саме ображала його нецензурною лайкою та нанесла удар рукою в область голови, що завдало фізичного болю, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи. У поясненнях до протоколу вказувала, що погоджується на розгляд справи без її участі.

Виходячи з положень ст.268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, а відтак, з метою дотримання строків визначених ст.277 КУпАП, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності ОСОБА_1 , на підставі доказів, що містяться у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, положеннями ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до адміністративної відповідальності.

Склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, передбачає відповідальність за вчинення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно з п. 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 14, 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП до протоколу долучено:

- рапорт за фактом повідомлення ОСОБА_3 на лінію «102» про те, що йому зателефонувала дружина ОСОБА_1 та повідомила, що її поранили ножем, та з її слів це зробив її колишній чоловік ОСОБА_2 .

- заяву ОСОБА_2 у якій останній просить притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення відносно нього домашнього насильства;

- постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 25.06.2024, яка набрала законної сили 25.06.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП;

- терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_1 ;

- письмові пояснення ОСОБА_1 .

Однак, надані матеріали жодним чином не підтверджують наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

При цьому, суд звертає увагу, що повідомлення про дану подію до органів поліції подано ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 , яка повідомила що саме ОСОБА_2 вчиняє проти неї протиправні дії. З вказаного рапорту також вбачається, що на ОСОБА_2 також складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Заява ОСОБА_2 , у якій він просить притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, також не підтверджує наявності у діях останньої інкримінованого їй правопорушення, оскільки вказана заява є лише зверненням особи до правоохоронних органів, яка не містить жодних фактичних даних про обставини події, про яку йдеться у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказана вище постанова Іваничівського районного суду Волинської області від 25.06.2024 має значення для правильної кваліфікації дій ОСОБА_1 , однак жодним чином не доводить факту події, задокументованої у протоколі про адміністративне правопорушення.

Терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_1 також не є доказом вчинення останньою 02.09.2024 домашнього насильства.

З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що близько 18 год., 02.09.2024 за місцем проживання у неї з її чоловіком ОСОБА_2 виник конфлікт через те, що останній вимагав від неї спиртне. В ході конфлікту вони ображали один одного нецензурною лайкою та наносили один одному удари руками в область голови. Претензій один до одного вони не мають, від проходження СМЕ вона відмовляється.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно вчинила правопорушення, яке їй ставиться у провину.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (справа №545/ 744/19), факт сварок і непорозумінь між подружжям на побутовому ґрунті, свідчить про наявність конфлікту між колишнім подружжям та не підтверджує факт вчинення особою саме домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Фактично, з наданих матеріалів вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбувся конфлікт на побутовому ґрунті, який не підпадає під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, а тому адміністративна справа підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ч.2 ст.173-2, ст.ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.Н. Комзюк