Справа № 438/90/24
Провадження № 3/438/153/2024
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 лютого 2024 року суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

у провадженні Бориславського міського суду Львівської області перебувають матеріали адміністративної справи за № 438/90/24, провадження № 3/438/153/2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №667593 від 12 січня 2024 року.

Крім цього, у провадженні перебувають також матеріали адміністративної справи за № 438/91/24, провадження № 3/438/154/2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 667594 від 12 січня 2024 року.

Відповідно до ст.36 КУпАП: при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень. Враховуючи, що справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), вказані матеріали взаємопов`язані та спільний їх розгляд є доцільним, відповідно справи про притягнення ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 та ч.2 ст.130 КУпАП слід об`єднати в одне провадження, присвоївши об`єднаній справі номер № 438/90/24, провадження № 3/438/153/2024.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 12 січня 2024 року о 17 год 14 хв в м. Бориславі по вул. Коваліва гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volvo V50» д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, чим вчинив порушення повторно протягом року, чим порушив вимоги п.2.1 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.

12 січня 2024 року о 17 год 14 хв в м. Бориславі по вул. Коваліва гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volvo V50» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, виражене тремтіння пальців рук, неприродня блідість шкіри). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим повторно вчинив правопорушення протягом року та порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №667593 від 12 січня 2024 року.

У судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до положень ст.268 КУпАП визначний вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч.2 ст.130 КУпАП до таких не відносяться, тому вважаю можливим проводити розгляд справ у відсутність ОСОБА_1 , оскільки право останнього не порушується, в тому числі і на захист.

Крім цього, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див. mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява № 50966/99 від 14.10.2003).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі. Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому вважаю можливим розгляд справи проводити у відсутність правопорушника.

Таким чином, вважаю за можливе провести розгляд справ за відсутності ОСОБА_1 , на підставі наявних матеріалів справи.

Оглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративні правопорушення від 12 січня 2024 року в якому зокрема вказано, 12 січня 2024 року о 17 год 14 хв в м. Бориславі по вул. Коваліва гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volvo V50» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, виражене тремтіння пальців рук, неприродня блідість шкіри). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився.

Викладена у вказаному протоколі інформація підтверджується направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, складених відносно ОСОБА_1 , згідно з яким останній відмовився від проведення огляду, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД №589948 від 12 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, підтверджується відеозаписом з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП складено правомірно, наявність в його діях вказаного правопорушення у виді відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, підтвердилось в судовому засіданні вищенаведеними доказами.

Повторність наведених вище адміністративних правопорушень виникає в зв`язку з притягненням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП постановою Бориславського міського суду Львівської області від 08 червня 2023 року.

Таким чином, ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає, що з метою виправлення правопорушника та запобіганню вчинення ним нових правопорушень слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, яке в даному випадку є безальтернативним.

Оскільки, транспортний засіб марки «Volvo V50», державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до даного протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 667593 від 12 січня 2024 року належить іншій особі гр. ОСОБА_2 , відповідно відсутні підстави для застосування адміністративного стягнення у виді конфіскації та оплатного вилучення предмета, який став безпосередньо знаряддям вчинення адміністративного правопорушення.

Разом із тим, на думку суду, підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 5 статті 126 КУпАП за відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 667594 від 12 січня 2024 року, зокрема по факту повторного протягом року керування ОСОБА_1 без посвідчення водія відповідної категорії, тобто, не маючи права керувати таким транспортним засобом, чим порушив вимоги пункту 2.1 «а» ПДР України.

Відповідно до п.2.1«а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, серед іншого: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП),керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).

У протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, зазначено, що правопорушення вчинено повторно протягом одного року, проте в протоколі серії ААД № 667594 від 12 січня 2024 року не розкрито об`єктивну сторону даного правопорушення, а тому в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі «Надточій проти України», рішення у справі «Гурепка проти України» справи про адміністративні правопорушення в силу суворості санкції можуть бути прирівняні до кримінальних. Крім того, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації» Суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» від 20.09.2016, ЄСПЛ вказав, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Окрім того, у рішенні ЄСПЛ в справі «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За таких обставин, зважаючи на те, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, зважаючи на відсутність у діях останнього ознак вказаного адміністративного правопорушення, зокрема, такої кваліфікуючої його ознаки, як повторність, перекваліфікація якого чи самостійне редагування вищевказаного протоколу судом не допускається, а тому із урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 5 статті 126 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється Законом України «Про судовий збір». Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст.40-1, 126, 130, 266, 279, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

п о с т а н о в и в :

матеріали адміністративної справи № 438/90/24, провадження № 3/438/153/2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та матеріали адміністративної справи за № 438/91/24, провадження № 3/438/154/2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, об`єднати в одне провадження та присвоїти об`єднаній справі № 438/90/24, провадження № 3/438/153/2024.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Провадження в адміністративній справі за ч. 5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області.

Суддя: Андрій СЛИШ