Справа № 517/1275/24
Провадження № 3/517/994/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2024 року с-ще Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді Тростенюка В.А., секретаря судових засідань Грабової І.Г., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , поліцейських ОСОБА_2 , та Гуркуша О., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Фрунзівського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 542475 від 18 вересня 2024 року встановлено, що 18 вересня 2024 року о 01 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 , знаходячись у знайомих в с. Скинешори, Роздільнянського району Одеської області, вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_3 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погроз фізичною розправою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у скоєнні вчиненого йому правопорушення не визнав та пояснив, що домашнього насильства відносно ОСОБА_4 не вчиняв. Із потерпілою ОСОБА_3 вони не є співмешканцями. Розбіжність своїх пояснень наданих в судовому засіданні до перегляду відео, а саме те що він приїхав на місце події до приїзду працівників поліції, пояснити суду не зміг, оскільки після перегляду відео ОСОБА_1 суду повідомив, що він був на місці події до приїзду працівників поліції. Будь-яких доказів про невчинення правопорушення та те, що він та ОСОБА_3 не є співмешканцями, суду не надав.

В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення за клопотанням ОСОБА_1 допитано лейтенанта поліції ОСОБА_2 та сержанта поліції Гуркуш О.

Так, лейтенант поліції ОСОБА_2 у судовому засіданні вказав, що 18.09.2024 року близько 01 год. 00 хв. по лінії «102» надійшло повідомлення про вчинення домашнього насильства. Коли вони прибули на місце події, а саме в с. Скинешори Роздільянського району Одеської області там був присутній ОСОБА_1 .. При спілкуванні з заявницею ОСОБА_3 , остання повідомила, що ОСОБА_1 є її співмешканцем та вчинив відносно неї насильство в сім`ї. Інші свідки також повідомили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співмешканцями. В подальшому на ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Сержант поліції ОСОБА_5 у судовому засіданні вказав, що 18.09.2024 року близько 01 год. 00 хв. по лінії «102» надійшло повідомлення про вчинення домашнього насильства. По приїзду на місце події, а саме в с. Скинешори Роздільянського району Одеської області, ОСОБА_1 перебував біля зупинки вищевказаного села. При спілкуванні з заявницею ОСОБА_3 , остання повідомила, що ОСОБА_1 є її співмешканцем та вчинив відносно неї насильство в сім`ї. Інші свідки також повідомили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співмешканцями. В подальшому на ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення.

З дослідженого у судовому засіданні відеодиску, долученого до матеріалів справи лейтенантом поліції ОСОБА_2 встановлено, що 18 вересня 2024 року біля 01 год. 00 хв. працівники поліції приїхали на виклик в с. Скинешори Роздільнянського району Одеської області, заявник ОСОБА_3 . Допитані на місці події свідки на ім`я ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та заявниця ОСОБА_3 сказали, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співмешканцями. Також свідки вказали, що під час розпивання ними спиртних напоїв у домоволодіння сусідів заявниці прийшов ОСОБА_1 та розбив їм музичну колонку, почавши сперечатися з ОСОБА_3 та забрав її додому.

ОСОБА_3 на відеодиску пояснила, що 18 вересня 2024 року біля 01 год. 00 хв. відпочивала у сусідів, в той час прийшов її співмешканець ОСОБА_1 почавши її ображати та бити по обличчю, потім повалив її на землю, завдавши близько 35 ударів.

Суд, роз`яснивши ОСОБА_1 вимоги ст. 268 КУпАП, заслухавши його пояснення, дослідивши матеріали справи, встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 542475 від 18 вересня 2024 року, з якого вбачаються дані про особу, дату, час, місце та обставини скоєного ним правопорушення; письмовою заявою гр. ОСОБА_4 від 18 вересня 2024 року; довідкою про реєстрацію правопорушення № 2038 від 18 вересня 2024 року; письмовим поясненням гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 18 вересня 2024 року; терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА № 468283 від 18 вересня 2024 року.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства.

У відповідності до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно статті 9КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ст. 173-2 КУпАП настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припис у.

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Наведені висновки, що містяться в рішеннях ЄСПЛ є частиною національного законодавства, а тому суд вважає за необхідне їх застосувати при розгляді даної справи, вбачаючи на наявність таких самих випадків, про які йдеться у вищенаведених рішеннях суду міжнародної юрисдикції.

З огляду на викладене, суд критично відноситься до пояснень гр. ОСОБА_1 з приводу того, що останній не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому суд розцінює ці пояснення як захисну позицію з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, суд не вбачає.

За таких обставин приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу порушника, ступінь вини, його майновий стан та запобігання вчинення нових правопорушень, вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 605, 60 грн., сплата якого передбачена п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ч. 1 ст. 173-2, ст.ст. 1, 7, 9, 245, 251, 278, 280, 283, 284 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня винесення постанови, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У випадку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, накладеного на нього, тобто 340 грн., що передбачено ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до виконання на протязі трьох місяців з дня її винесення.

Суддя: