ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 669/1042/23

Провадження № 33/4820/141/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Кучерука Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білогірського районного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2023,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 536,80 грн. судового збору.

За постановою суду, 15 жовтня 2023 року о 16 год. 50 хв. ОСОБА_1 по вул. Миру в с.В`язовець Шепетівського району Хмельницької області, керував скутером «Хонда Діо», без реєстраційного номера, в стані алкогольного сп`яніння. Стан сп`яніння зафіксовано газоаналізатором «ALKOTEST 6810», прилад Drager Alcotest 6810, результат - 0,84 проміле, згідно з тестом №3345 від 15.10.2023 року, чим порушиш п. 2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що ним строк пропущено з поважних причин, оскільки про наявність оскаржуваної постанови йому стало відомо 05.01.2024 через блокування працівниками державної виконавчої служби його банківських карток. Розгляд справи відбувся у його відсутність, про дату та час судового засідання він, належними чином, повідомлений не був. Копію постанови від 25.10.2023 отримав лише 05.01.2024, при ознайомленні з матеріалами справи в Білогірському районному суді Хмельницької області. Переконує, що від проходження огляду в медичному закладі він не відмовлявся, більш того, йому працівниками поліції не було запропоновано пройти огляд в лікарні. Вказує, що його було безпідставно зупинено, в порушення вимог ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Будь-яких ознак алкогольного сп`яніння у нього виявлено не було. Відеозапис долучений до матеріалів справи є обривистим та не відображає всіх обставин події від початку і до завершення, не містить самого порядку оформлення матеріалів справи, тому такий відеозапис не може бути належним доказом, так як в протоколі відсутнє посилання на технічний засіб, за допомогою якого його здійснено. Крім того, у протоколі не вказано свідків події. Стверджує, що судом першої інстанції було порушено його право на захист, оскільки не було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи. Тому, уважає, що його вина у вчиненні цього адміністративного правопорушення не доведена. Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Кучерука Т.М., на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, уважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга відхиленню з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга подана, після закінчення цього строку повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявила клопотання про поновлення цього строку, а також у поновлені строку відмовлено.

Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд приходить до висновку, що такий строк пропущено з поважних причин, оскільки копію оскаржуваної постанови від 25.10.2023 судом першої інстанції, відповідно до супровідного листа (а.с. 15), направлено ОСОБА_1 лише 10.11.2023, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження, тому цей строк йому слід поновити.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд першої інстанції дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши докази надані сектором поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП прийшов до обгрунтованого та належним чином мотивованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційною інстанцією не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП.

Сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що в результаті огляду, проведеного поліцейським за допомогою технічного засобу, було встановлено, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки результат тесту становив 0,84 % проміле.

Відповідно до вимог п.2.9а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав. Пояснив, що дійсно у вказаний день керував скутером «Хонда Діо», без реєстраційного номера, однак алкогольних напоїв не вживав. З результатами показання Драгера 0,84 % проміле був не згідний.

Зі змісту доводів апелянта ОСОБА_1 , викладених в апеляційній скарзі, та наданих в судовому засіданні апеляційного суду стороною захисту, вбачається, що вони уважають, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт перебування та керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Однак, такі показання ОСОБА_1 та його захисника спростовуються дослідженими судом першої та апеляційної інстанції доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 476589 від 15.10.2023 слідує, що 15 жовтня 2023 року о 16 год. 50 хв. ОСОБА_1 по вул. Миру, в с.В`язовець Шепетівського району Хмельницької області, керував скутером «Хонда Діо», без реєстраційного номера, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук). Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810, результат - 0,84 проміле, тест №3345 від 15.10.2023 року. Чим порушиш п. 2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП.

Щодо відсутності у протоколі посилання на технічний засіб за допомогою, якого здійснювалась відеофіксація події, то такі посилання, є безпідставними, оскільки зазначено, що відеозапис здійснювався з нагрудного відео реєстратора працівника поліції із зазначенням його номеру, а саме № 9.

У відповідності п. 7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16.02.2021 року, який набув чинності 17.03.2021, внесено зміни до КУпАП, зокрема до ст. 266 КУпАП.

За змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на це, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки. Як вказано вище, ОСОБА_1 добровільно надав згоду на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку на місці зупинки, що зафіксовано за допомогою технічного засобу - нагрудної камери поліцейського, тобто у відповідності ст. 266 КУпАП.

Окрім того, вина ОСОБА_1 підтверджується і іншими доказами, зокрема:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810». Результат тесту - 0,84 % проміле, від підпису у якому ОСОБА_1 відмовився;

- направленням на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Огляд проведено на місці зупинки за допомогою Драгер Алкотест 6810, результат 0,84 % проміле;

- роздруківкою приладу із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу «Драгер Alcotest 6810» № 3345, відповідно до якої ОСОБА_1 , на момент огляду, 15.10.2023 о 16 год. 59 хв. перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат позитивний - 0,84 % проміле, від підпису, останній, відмовився;

-постановою серії БАД № 114102 від 15.10.2023 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП за керування скутером «Хонда Діо» б/н, не маючи права керування даним транспортним засобом.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 , стосовного того, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки вказані доводи спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Як слідує з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ще одним доказом, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні цього адміністративного правопорушення є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції та відеореєстратора їх службового автомобіля. Вказаним відеозаписом зафіксовано 15.10.2023 року о 16 год. 50 хв. розмову працівника поліції з особою, яка представляється ОСОБА_1 з приводу керування, останнім, не зареєстрованим скутером «Хонда Діо» без мотошолома. В подальшому працівник поліції повідомив водієві наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 такий огляд відмовляється проходити. Правоохоронець просить пред`явити ОСОБА_1 документи, що посвідчують його особу чи на транспортний засіб, той відповідає, що при собі їх немає, вони вдома. В подальшому погоджується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. За результатом проведеного огляду приладом "Drager Alcotest 6810" встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння (результат тесту 0,84 проміле), з яким він не згідний і погоджується пройти огляд в медичному закладі, проте заходить на територію свого домогосподарства, під приводом взяття документів, та не повертається. Працівники поліції, не дочекавшись ОСОБА_1 , повідомляють його дружині ОСОБА_2 про те, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З приводу тверджень апелянта щодо не безперервності та не цілісності наданого відеозапису, суд звертає увагу на те, що він є безперервним у частині, яка має доказове значення для вирішення питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Дійсно п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, передбачена безперервність здійснення відеозапису, під час виконання поліцейськими своїх службових обов`язків. Між тим, нормативними документами, які регламентують порядок виявлення та фіксації адміністративних правопорушень, складання протоколів про адміністративні правопорушення та направлення відповідних матеріалів до суду не передбачено обов`язковості надання усього відеозапису, здійсненого у ході виконання поліцейським своїх службових обов`язків. На думку суду, наданий суду відеозапис, на якому зафіксована розмова поліцейського з ОСОБА_1 , з`ясування обставин для складання протоколу про адміністративне правопорушення та процесуальні дії, які при цьому вчинили поліцейські, об`єктивно доводить факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису стороною захисту не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є неприйнятними.

Твердження сторони захисту про те, що суд незаконно розглянув справу про адміністративне правопорушення без участі ОСОБА_1 , чим порушено його право на захист, є безпідставними, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення вказана дата, час розгляду справи, назва суду, його адреса, копію якого було надіслано рекомендованим листом за вих. №2242/121/124/100/04-2023 від 16.10.2023, а з часу фіксації правопорушення у нього було достатньо часу для вжиття заходів, щоб дізнатися про стан складеного щодо нього адміністративного матеріалу для підготовки до свого захисту та забезпечення права на справедливий судовий розгляд у розумні строки з його участю, проте останній до суду не з`явився. А тому, немає підстав вважати, що було порушено право, останнього, на захист, зокрема, на безпосередню участь в судовому засіданні та на правову допомогу.

Окрім того, в процесі апеляційного розгляду ОСОБА_1 , як апелянту, та його захиснику, надано право давати пояснення, заявляти клопотання, брати безпосередню участь у судому засіданні, користуватися правовою допомогою, збирати і подавати суду докази на підтвердження своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свої права в апеляційній інстанції він реалізовував, скориставшись правовою допомогою. Його захист здійснював захисник Кучерук Т.М., під час судового засідання, в суді апеляційної інстанції, який давав пояснення та докази на підтвердження доводів апеляційної скарги, виконував інші дії відповідно до укладеної угоди, а тому право на участь в судовому засіданні ОСОБА_1 та на захист його інтересів поновлено в апеляційній інстанції.

Твердження захисника в судовому засіданні про те, що у протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 не зазначено, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а з ознаками такого, тому він не може нести відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП відхиляються, оскільки суд першої інстанції, встановивши керування ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом, у зазначений день, час та місці, не вийшов за межі обвинувачення з відсиланням до бланкетної норми п. 2.9а ПДР України, яка передбачає пряму заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції перевірив фактичні обставини справи про адміністративне правопорушення та прийшов до правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення, так як він розумів суть висунутого йому обвинувачення та здійснював захист від нього.

Всі інші доводи, наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та в судовому засіданні, були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.

Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

На переконання суду апеляційної інстанції поведінка ОСОБА_1 , що виразилась у його переховуванні на території домогосподарства, свідчить про його намагання уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а відповідні твердження апеляційної скарги є способом його самозахисту.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.9а ПДР України та вірно кваліфіковані його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Білогірського районного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2023.

Постанову Білогірського районного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2023 щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М. Кулеша