Справа № 591/462/24 Провадження № 3/591/161/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Клімашевська І.В., в присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , зі слів не працює,-

ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 10 січня 2023 року серії ААД №618975, ОСОБА_1 09.01.2024 о 23-26 год у м.Суми по вул. Харківська, 24, керував т/з Nissan Almera, д.н.з.- НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 7510, проба позитивна 1,77% проміле, відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Своїми діями порушив п. 2.9(а) ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засідання пояснив, що в той вечір, про який зазначено у протоколі, він зі своїм знайомим ОСОБА_2 повертався з сауни, а його друг - ОСОБА_3 чекав їх у машині. Вони сіли у нерухомий транспортний засіб і почали розповідати ОСОБА_4 що було у сайні, бо він там не був. Коли під`їхали працівники поліції, то ОСОБА_5 пішов додому. також повідомив суду, що ОСОБА_5 проживав за адресою: АДРЕСА_2 , а транспортний засіб стояв за адресою: м.Суми, вул. Харківська,24. Крім того, зазначав, що у поліцейських не було доказів того, що він керував автмообілем. Але, не дивлячись на це, поліцейські на нього разом з протоколом склали також постанову за керування т/з без посвідчення водія. Вказану постанову він не оскаржував, штраф сплатив.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , а за адресою: АДРЕСА_2 проживав раніше. В той день він разом із товаришем на ім"я ОСОБА_7 приїхав на автомобілі, що належить йому, із сауни та чекали на ОСОБА_8 та його друга ОСОБА_2 . Коли прийшов ОСОБА_9 з другом, то його товариш ОСОБА_7 , який був за кермом, пішов до себе додому, а він, ОСОБА_9 та ОСОБА_2 залишились сидіти в машині та розмовляти. Потім до їх автомобіля під"їхали працівники поліції та почали задавати питання ОСОБА_10 , а не йому. Враховуючи, що його не затримували, то він пішов разом з товаришем додому. Також на запитання суду відповів, що в сауні перебували всі разом ( і ОСОБА_9 , і ОСОБА_2 , і ОСОБА_7 ), просто ОСОБА_9 з ОСОБА_2 раніше пішли з сауни по справам, а потім вони вирішили ще зустрітись. Потім, коли зустрілись, то просто сиділи в машині та розмовляли. При цьому, він сидів на передньому пасажирському сидінні, ОСОБА_7 був за кермом, а коли останній пішов додому, то за кермо сів ОСОБА_11 . Крім того, розповів, що станом на 10.01.2024 автомобіль належав йому, а 01.02.2024 він його продав, бо у нього немає права керування. Поліції не надав документи на автомобіль, бо вони його не затримували і таких питань йому не задавали.

Дослідивши матеріали справи, слід зробити наступні висновки.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Заборону керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлено п. 2.9. ПДР.

Адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Огляд на стан сп`яніння це один із заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, порядок застосування та наслідки порушення якого встановлені ст.266 КУпАП.

Зокрема, згідно ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В даному випадку, надісланий суду протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП складений та підписаний уповноваженою на те особою інспектором взводу №1, роти №3 батальйону УПП в Сумській області лейтенантом поліції Мельник Р.С. із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП (а.с.1).

Крім того, зазначені в протоколі обставини підтверджуються також матеріалами справи, що додані до протоколу:

- результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 7510», згідно яких ОСОБА_1 був у стані алкогольного сп`яніння з показником 1,77 % проміле алкоголю (а.с. 2),

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, проведеного поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 7510», згідно якого ОСОБА_1 згоден із результатом (а.с.3).

Крім того, з відеозапису з нагрудних камер поліцейських, які надійшли разом із протоколом про адміністративне правовопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 під відеозапис проходить обстеження на стан алкогольного сп`яніння, погоджується із результатом тесту.

Також суд погоджується з позицією викладеною у протоколі про те, що водій ОСОБА_1 09.01.2024 о 23-26 год у м.Суми по вул. Харківська, 24, керував т/з Nissan Almera, д.н.з.- НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, водночас, вважає необґрунтованою його позицію з цього питання, яку він озвучив у судовому засіданні, та критично відноситься до його показів та показів свідка ОСОБА_6 , виходячи з такого.

З дослідженого у судовому засіданні відео вбачається, що транспортний засіб працівників поліції рухається з головної дороги до двору, так як поліцейська побачила транспортний засіб, що рухається у комендантську годину. Після повороту з головної дороги безпосередньо до моменту виявлення транспортного засобу проходить не більше 10 секунд. Т/з Nissan Almera, д.н.з.- НОМЕР_1 , є єдиним транспортним засобом, який стоїть на дорозі, з увімкненими фарами. При цьому, стоячий поряд автомобіль, у якому не має людей, стояв явно нерухомим, так як він повністю засніжений. Тобто, за 10 секунд того, як рухались працівники поліції з моменту виявлення фар транспортного засобу і безпосереднього виявлення т/з ніссан, жоден інший автомобіль не зміг би проїхати за такий короткий проміжок часу та зникнути з поля зору камери працівників поліції. З вказаного вбачається, що т/з Nissan Almera, д.н.з.- НОМЕР_1 , явно перебував у русі. Вказаний факт зафіксовано на відеореєстратор поліцейської машини і вказаний файл є безперервним ( video_2024_01-10_10-26-34, момент відеозапису з 00:15 по 00:32, час з 23:26:18 по 23:26:36).

Окрім того, з-за керма виходить саме ОСОБА_1 та на запитання працівників поліції, чого він порушує комендантську годину, він відповідає, що просто перепаковував машину. Тобто, фактично не заперечує, що він водій і не каже, що за кермом був хтось інший. І тільки після того, як в нього починають перевіряти документи, пасажир починає говорити, що водій вже пішов, а позиція ОСОБА_1 змінюється і він починає казати ,що він дійсно не є водієм (відео clip_0, фрагмент відео з 01:49, час з 23:27:04).

За таких обставин, вважаю, що поліцейські мали підстави для зазначення у протоколі відомостей про те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, а не інша особа.

Суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_1 , а також свідка, що був допитаний за його клопотанням в судовому засіданні та пояснювали про те, що він не керував транспортним засобом, вважаючи таку представлену суду версію подій їх вигадкою з метою уникнення відповідальності, адже така версія спростовується наданим суду матеріалами справи, зокрема, відеозаписом, що був досліджений у судовому засіданні. Крім того, версія ОСОБА_1 щодо подій того вечора різниться з версією подій, про які зазначив свідок ОСОБА_6 зокрема і щодо відомостей про керування транспортним засобом.

Водночас, долучені до протоколу докази зібрані з дотриманням встановленого чинним законодавством порядку та не викликають жодних сумнівів у їх достовірності, належності та допустимості.

Таким чином, матеріалами підтверджено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно довідки старшого інспектора відділу АП УПП в Сумській області Лєонової Д. від 10.01.2024, ОСОБА_1 не притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП протягом року. Відповідно до відомостей інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції», інфрмація про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортним засобами відсутня.

Слід зазначити, що у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, від 4 вересня 2023 року у справі № 702/301/20, ОП ККС ВС зазначила, що особі, яку визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК України, суд може призначити додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України).

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм, об`єднана палата вважає, що правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статей 286, 286-1 КК, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання.

Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримання принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності. ЄСПЛ також за певних умов поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03).

З огляду на викладене, виходячи із системного аналізу процесуальних норм законодавства України, усталеної судової практики ЄСПЛ, на вирішення порушеного питання поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону.

Таким чином, враховуючи характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, вважаю за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з правопорушника необхідно стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», ст. 36, ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 283, ст. 284 КУпАП суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605,60 гривень (р/р UA0026001; отримувач ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ЄДРПОУ- 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП), найменування коду класифікації доходів бюджету Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

У відповідності із ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається в порядку примусового виконання та з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-денного строку до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя І.В. Клімашевська