Справа № 442/4960/23
Провадження №3/442/1/2024
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 березня 2024 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Коваль Р.Г., розглянувши матеріали, які надійшли з Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, зареєстрованого, в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

ОСОБА_1 , 10.07.2023, о 22.41 год. в м. Дрогобичі по вул. В.Великого, 2, керуючи транспортними засобом марки Opel Vektra, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений. ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою причетність до інкримінованого адміністративного правопорушення заперечив та пояснив, що 10.07.2023, близько 22.40 год. керувавтранспортними засобом марки Opel Vektra, номерний знак НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції через те, що в нього в автомобілі не світився габарит. Він стукнув по габариту і останній засвітився. Працівники поліції звинуватили його в тому, що він в стані алкогольного сп`яніння, однак причину зупинки не роз`яснили, сертифікату на Драгер не надали, в лікарню їхати не пропонували, на його вимогу що він бажає мати адвоката не реагували, вказали, що розберуться без адвоката. Складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення він підписав, однак жодних пояснень в ньому не зазначав, і після цього він поїхав геть.

Також зазначив, що акту на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів він не підписував та копії його він не отримував. Вважає дії працівників поліції провокацією відносно нього.

В подальшому ОСОБА_1 в судові засідання не з`являвся, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи і відтак суддею прийнято рішення про розгляд даної справи у його відсутності проти чого не заперечили особи, які брали участь у справі.

При цьому, така позиція судді узгоджується з рішенням Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України» (заява № 36665/02), котре набуло статусу остаточного та відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У своїх багатьох рішеннях Європейський Суд з прав людини також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Представник ОСОБА_1 адвокат Даньків О.В. в судовому засіданні заперечив той факт, що його довірителем скоєно адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, подав суду письмове клопотання про закриття провадження у справі з підстав, які викладені в клопотанні. Вказав, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують скоєння його довірителем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції не представлено документів,сертифікату на прилад фіксації Драгер, а також останні відмовились надати примірник Акту огляду на сп`яніння, який також є неналежно оформлений. У ОСОБА_1 порушена дикція, що поліцейські розцінили той факт, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння так як порушена його мова. Крім цього вказав, що його довірителю не було забезпечено право на захист, так як працівники поліції відмовились забезпечити ОСОБА_1 адвоката.

У доповненні до клопотання про закриття провадження у даній справі адвокат Даньків О.В. відзначив, що згідно інформаційного листа начальника Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області від 19.12.2023 р. відсутній повний відеозапис, де зафіксовано правопорушення, вчинене ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то звідси є підстави вважати, що так звана "нарізка" відео-файлів, що вже оглянуті судом не містить повної інформації щодо "взаємодії" між поліцейськими і його довірителем ОСОБА_1 , оскільки першими свідомо "вирізано" візуальний доказ про не повідомлення ОСОБА_1 про його права при складанні протоколу, так і відсутня фіксація допитаного в якості свідка ОСОБА_2 , який прямо кричав до ОСОБА_1 у присутності тих же поліцейських про необхідність викликати ОСОБА_1 адвоката, і про необхідність проходити йому освідування на стан алкогольного сп`яніння тільки у відповідальному закладі охорони здоров`я.

При розгляді даної справи він прийшов до переконання, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", а тому просив закрити провадження у даній справі.

Інспектор ВРПП Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Вовчанчин В.І. в судовому засіданні пояснив, що він пам`ятає правопорушника ОСОБА_1 так як складав адміністративний протокол за керування останнім в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 був зупинений через те, що в автомобілі яким він керував не працював габарит. Під час спілкуванням з ОСОБА_1 в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Спочатку ОСОБА_1 намагався уникнути представити документи на право водіння автомобілем та реєстраційні документи на нього, однак через деякий час такі документи представив. ОСОБА_1 було запропоновано продути трубку Драгер, однак останній відмовився, а також відмовлявся проїхати для обстеження в лікарню. ОСОБА_1 поводив себе неадекватно, бігав біля автомобіля. В подальшому з автомобіля повиходили пасажири, які перебували з ним в автомобілі. Від ОСОБА_1 було чути запах алкоголю, він відмовлявся їхати в лікарню.

Поліцейський ВРПП Дрогобицького ВРП ГУ НП у Львівській області Гурон М.Р. суду надав пояснення, що 10.07.2023 перебував на службі та приблизно 22.00 год. було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , в якому не горів задній габарит. Спочатку водій ОСОБА_1 відмовлявся представити посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль, однак в подальшому такі документи ним були представлені. ОСОБА_1 бігав біля автомобіля, не виконував вимоги працівників поліції. В процесі спілкування з ОСОБА_1 в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Останній відмовився продути трубку Драгер та проїхати в лікарню для обслідування, що все зафіксовано на відео з камери поліцейських. В автомобілі було багато людей, які в подальшому повиходили з автомобіля. Він давав ОСОБА_1 скерування на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння, яке виписувалось в Дрогобицьку МЛ № 1, та повідомлено водію про те, що він відсторонений від керування транспортним засобом.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 суду надав пояснення, що 10.07.2023 приблизно о 22.30 год. в м. Дрогобичі на вулиці В.Великого він побачив ОСОБА_1 , якого добре знає, та останній спілкувався з працівниками поліції. Він зупинив своє авто та вийшов до ОСОБА_1 і розпитував за що його зупинили працівники поліції. Він особисто підказував ОСОБА_1 як діяти в ситуації з працівниками поліції. Особисто він не бачив, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Під час розгляду даної справи захисником ОСОБА_1 адвокатом Даньківим О.В. була подана заява про забезпечення участі у даній справі прокурора.

Судом була розглянута дана заява та встановлено, що відповідно до рішення Великої Палати Верховного Суду у справі № 208/712/19, згідно з законодавством України керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння є адміністративним правопорушенням. Відтак процедура розгляду відповідних судових справ належить до сфери регулювання не Кримінального процесуального кодексу України, а КУпАП.

У частині першій статті 250 КУпАП для прокурора та його заступника передбачено право брати участь у розгляді справи. Однак процесуального порядку забезпечення такої участі не передбачено ні цим Кодексом, ні Законом України "Про прокуратуру", ані підзаконними нормативно-правовими актами. Законодавець у главі 21 КУпАП "Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення" не включає прокурора до складу учасників цього провадження.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 16.11.2023 „Фігурка проти України (Заява № 28232/22) фізична відсутність прокурора під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не впливає на можливість органів прокуратури відповідно до національного законодавства втрутитися, якщо вони вважають це за необхідне, і подати письмові пояснення.

Відтак в задоволенні поданої заяви було відмовлено.

Одночасно захисником ОСОБА_1 адвокатом Даньківим О.В. була подана заява про призначення судово-почеркознавчої експертизи, в задоволені якої було відмовлено з підстав необґрунтованості поданої заяви, її безпідставності, та така заява суддею розцінена яка подана з метою затягування розгляду даної справи.

Також в судовому засіданні під час розгляду справи було оглянуто диск з відео файлами, які надані Дрогобицьким РВП ГУ НП у Львівській області та долученими до матеріалів даної адміністративної справи, на яких чітко відображені обставини вчинення адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 .

Суддя, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, працівників Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області, свідка, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов такого висновку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до загальних положень ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій зобов`язаний, на вимогу працівника поліції, пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин, а пунктом 2.9а ПДР визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД № 279938 від 10.07.2023 року, направленням № 118 від 10.07.2023 на огляд водія транспортного засобу в Дрогобицьку МЛ № 1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеоматеріалами, які долучені до матеріалів справи та оглянуті в судовому засіданні.

Суд не бере до уваги заперечення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Даньківа О.В. про те, що у справі немає належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 о 22.41 год. 10.07.2023, керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, і його вина є недоведеною.

Суддя вважає, що не заслуговують на увагу дані ОСОБА_1 під час судового розгляду даної справи пояснення, оскільки такі не підтверджуються а навпаки спростовуються матеріалами адміністративної справи та на думку судді дані ним з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Не заслуговує на увагу посилання сторони захисту на відсутність в матеріалах справи акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, оскільки відповідно до п. 15 розділ ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції» за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Однак ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у медичному закладі, у зв`язку з чим такий проведений не був, відповідно акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не складався.

Суд не бере до уваги посилання ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки протокол відносно нього складено за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ( п.2.5 ПДР України).

Інші доводи, зазначені у клопотанні та поясненнях сторони захисту, не спростовують факту відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є несуттєвими, а тому відхиляються судом як безпідставні.

Вважаю, що об`єктивних даних зафіксованих на відеозаписі достатньо для підтвердження факту вказаних в протоколі обставин, а заперечення правопорушника розцінюю як спробу уникнення від адміністративної відповідності.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, його відмова від огляду на стан сп`яніння беззаперечно вказує на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення. За таких обставин вбачаю в діях ОСОБА_1 ознаки складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується клопотання адвоката Даньківа О.В., який є представником ОСОБА_1 про закриття провадження у справі то суддя вважає, що воно не підлягає до задоволення, оскільки повністю спростовуються сукупністю доказів, які містяться в матеріалах даної справи та свідчать про те, що ОСОБА_1 поза розумним сумнівом вчинив адміністративне правопорушення, порушивши вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Зібрані докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. 251, 252 КУпАП прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Відповідно до норм КУпАП об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені Законом. У багатьох випадках вона залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння. Законодавство про адміністративні правопорушення охоплює саме ці елементи змісту об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, формування у нього законослухняної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.

Враховуючи наведене, характер вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу правопорушника, вважаю за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП судовий збір покладається на особу, на яку накладено стягнення.

Керуючись ч.1 ст.130, ст. ст. 283, 284 КпАП України, суддя, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, та позбавити права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. в дохід спеціального фонду Державного бюджету.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду.

Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Роман КОВАЛЬ