Номер провадження 3/201/427/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ополинська І.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Відділення поліції № 5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2023 року о 16 годині 08 хвилин у приміщенні кафе за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 здійснював реалізацію спиртних напоїв без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без ліцензії на даний вид діяльності, чим порушив правила ведення господарської діяльності, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

На виконання вимог ст.ст. 268, 277, 277-2 КУпАП щодо забезпечення явки особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання, судом направлено судову повістку на адресу реєстрації та проживання останнього, зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення.

Однак, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повітки на вказану у протоколі адресу реєстрації та проживання останнього, до суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило.

Виходячи з положень ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальним правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, не є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Отже, ураховуючи вищенаведене, вважаю за можливе провести розгляд даної справи за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши наявні матеріли справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, в повному обсязі підтверджується належними доказами, які містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАД № 344167 від 12.12.2023 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 12.12.2023 року, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення, протоколом огляду та вилучення від 12.12.2023 року.

Склад правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 164 КпАП України, передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Аналізуючи положення ч. 1 ст. 164 КУпАП суддя дійшла висновку, що ця норма закону носить бланкетний характер і передбачає відповідальність за вчинення ряду окремих незаконних діянь, які врегульовані законом.

Згідно із частинами другою та третьою ст. 45 Господарського кодексу України порядок створення, державної реєстрації, діяльності, реорганізації та ліквідації суб`єктів підприємництва окремих організаційних форм визначається Господарським кодексом України та іншими законами.

Господарські відносин, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання, визначаються основними засадами господарювання в Україні, які регулюються Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно ч. 2 ст. 19 ГК України, суб`єкти господарювання підлягають державній реєстрації відповідно до цього Кодексу та закону.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва -підприємцями.

Норма ч. 1 ст. 42 ГК України встановлює, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» Верховний Суд України роз`яснив, що господарська діяльність -це діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язана з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої - безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

Частиною 1 ст. 55 ГК України визначено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування господарської діяльності» ліцензуванню підлягають, виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, яка ліцензується відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення Серія ВАД № 344167 від 12.12.2023 зафіксовано, що 12 грудня 2023 року о 16 годині 08 хвилин у приміщенні кафе за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 здійснював реалізацію спиртних напоїв без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без ліцензії на даний вид діяльності.

Із зазначеного протоколу також вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом цього протоколу, оскільки копію протоколу він отримав саме в день його складення 12.12.2023 року, про що свідчить його особистий підпис в графі «другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення отримав».

Вказаний протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи, що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувались, тобто останній не звертався до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не звертався зі скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мав для цього достатньо часу.

Враховуючи відсутність будь-яких скарг з боку ОСОБА_1 на дії працівників поліції під час складання ними протоколу, суддя дійшла висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі заслуговують на увагу.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин суддя не вбачає.

З матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції було виявлено у приміщенні кафе, розташованому за адресою: м. Дніпро, пр. Гагаріна, 123, тобто спеціально облаштованому торгівельному приміщенні, обладнаному прилавками, полицями тощо, товарів, підготовлених до реалізації, тобто систематизовано розкладених для зручності покупців тощо. При цьому у вказаному кафе було виявлено саме ОСОБА_1 , який перебував на місці продавця.

На думку судді, вказаними відомостями поза розумним сумнівом підтверджуються обставини, що стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а саме здійснення ним без державної реєстрації господарської діяльності - торгівельної діяльності з метою отримання прибутку.

За змістом ч. 1 ст. 164 КУпАП самостійний склад адміністративного правопорушення утворює зокрема провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності. Таким чином, законом прямо передбачено, що діяльність особи може бути кваліфікована як господарська незалежно від того, чи була здійснена її державна реєстрація у такому статусі.

Отже, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження і в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованого правопорушення, призначаючи винному вид і розмір адміністративного стягнення, відповідно до ст. 33 КУпАП враховую дані про особу правопорушника, ступень його вини, майновий стан та обставини, що обтяжують і пом`якшують відповідальність.

З урахуванням викладеного, приходжу до переконання, що з метою виховання ОСОБА_1 у дусі дотримання законів України, а так само попередження здійснення ним нових правопорушень необхідно застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 164 КУпАП з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із змінами та доповненнями, необхідно стягнути з правопорушника судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 9, 245, 251, 252, 280, 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч гривень) з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

Три пляшки об`ємом 2 літри кожна, 3 пляшки об`ємом 1 літр кожна з прозорою рідиною з різким запахом спирту конфіскувати.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.Г. Ополинська