Справа № 307/1991/21
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
22.01.2024 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю секретарки судового засідання Бізілі А. І., та учасників судового провадження : особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисниці адвокатки Парпальос В. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 липня 2021 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, директора ТОВ «Мего ЛТД»,
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Стверджує, що суд першої інстанції не повідомив апелянта про дату, час та місце розгляду справи, через що право на захист ОСОБА_1 було порушено. При цьому зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений всупереч Інструкції з оформлення органами Держекоінспекції України. В обґрунтування доводів стверджує, що вчинення вказаного правопорушення було зафіковано посадовими особами Державної екологічної інспекції в Закарпатській області за місцем проведення перевірки - у Тячівському районі, однак зміст протоколу свідчить про те, що документ був складений у м. Ужгород. До того ж, у протоколі вказані тільки загальні положення статей, однак не конкретизовано їх частини. Окрім цього, у документі відсутні будь-які відомості щодо відібраних пояснень чи зауважень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, також немає даних про отримання ОСОБА_1 копії цього документу. Враховуючи вищезазначене, апелянт просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисниці,адвокатки Парпальос В.В., які підтримали апеляційну скаргу; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Частиною 1 статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, а відповідно до ст. 280 цього ж Кодексу, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст. 252 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Апеляційний суд, дослідивши зібрані у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги вважає, що при розгляді справи щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону судом першої інстанції не було дотримано з огляду на таке.
Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а також без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Ухвалюючи оскаржувану постанову, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, суд першої інстанції взяв до уваги наявний у матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення № 014167 (а. с. 2), який, на переконання місцевого суду, повністю підтверджує вину ОСОБА_1 у вчиненому.
На інші докази в обґрунтування прийнятого рішення місцевий суд у постанові не посилається і такі у матеріалах справи відсутні.
Водночас, апеляційний суд, дослідивши зміст вищевказаного процесуального документу, вважає, що місцевий суд не дав йому належний аналіз, не зазначив, які факти та обставини цей доказ підтверджує.
Приєднаний до справи доказ породжує сумніви у достовірності наведених у ньому даних, не визнається достатнім для визнання висновку суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винуватим за ч. 1 ст. 164 КУпАП у мотивувальній частині постанови зазначає, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність без одержання висновку з оцінки впливу на довкілля (висновок державної екологічної експертизи), яка передбачена ст. ст. 3, 9, 15 Законом України «Про оцінку впливу на довкілля», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Водночас, в обґрунтування цього висновку місцевий суд не посилається на будь-які докази, які можуть підтвердити те, що ОСОБА_1 порушив вимоги ст. ст. 3, 9, 15 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» від 23.05.2017 №2059- VIII, такі не були здобуті працівниками державної екологічної інспекції, більш того, останні не встановили обставин, які б безумовно підтверджували те, що ОСОБА_1 , є директором ТОВ «Мего ЛТД», тобто жодних відомостей на підтвердження того, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, матеріали справи не містять.
Окрім того, зі змісту протоколу не вбачається, що ТОВ «Мего ЛТД» є суб`єктом господарювання та провадить за вказаною у протоколі адресою господарську діяльність, здійснення якої передбачає отримання відповідного документу дозвільного характеру. Під час проведення перевірки та складання протоколу про адміністративне правопорушення, представники державної екологічної інспекції не встановили вищевказані обставини, а тому склали відносно ОСОБА_2 протокол без з`ясування фактичних обставин справи.
На переконання апеляційного суду, під час розгляду справи місцевим судом залишено поза увагою те, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно особи за ч. 1 ст. 164 КУпАП, повинен містити у тому числі відомості, які підтверджують те, що ТОВ «Мего ЛТД» дійсно здійснювало господарську діяльність без отримання вказаного у протоколі про адміністративне правопорушення документу дозвільного характеру, тобто, що такий документ у товариства був відсутній. Жодних доказів, які вказують на те, що ОСОБА_2 , будучи директором ТОВ «Мего ЛТД», здійснював господарську діяльність без одержання висновку з оцінки впливу на довкілля (висновок державної екологічної експертизи), яка передбачена ст. ст. 3, 9, 15 Законом України «Про оцінку впливу на довкілля», у матеріалах справи немає. Отже, доводи апелянта про те, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, визнаються слушними. Окрім цього, до протоколу не долучено пояснень свідків, які можуть підтвердити факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення. Немає жодних відомостей, які свідчать про те, що ОСОБА_2 є директором товариства і що ТОВ «Мего ЛТД» дійсно здійснювало господарську діяльність без отримання вказаного у протоколі документу.
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.
Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.
За таких обставин, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, за викладених у протоколі обставин, а тому всі сумніви і припущення стосовно наявності в діях ОСОБА_2 складу цього адміністративного правопорушення тлумачаться на його користь.
Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Аналізуючи досліджений під час апеляційного розгляду наявний у матеріалах справи доказ протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку про те, що висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_2 вимог ст. ст. 3, 9, 15 Законом України «Про оцінку впливу на довкілля», та про наявність у його діях події та складу передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення, не підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки зміст процесуального документу породжує сумніви у достовірності викладених у ньому фактів, та ґрунтується на припущеннях - суб`єктивних даних відповідних посадових осіб, що у свою чергу, з огляду на вищенаведені норми та обставини, свідчить про відсутність у діях ОСОБА_2 події та складу цього адміністративного правопорушення.
Тому, доводи сторони захисту про те, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП складений щодо ОСОБА_2 передчасно та безпідставно, а суд першої інстанції, формально підійшовши до розгляду справи, не давши належної оцінки обставинам події, дійшов необґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, про доведеність вини ОСОБА_2 у скоєнні цього адміністративного правопорушення, - апеляційний суд визнає такими, що заслуговують на увагу.
Вищенаведені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення достовірними доказами не спростовані, і матеріали справи не містять відомостей, які б давали підстави для сумнівів у достовірності цих доводів та пояснень сторони захисту, а тому керуючись принципом презумпції невинуватості, апеляційний суд при прийнятті судового рішення бере їх до уваги.
Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, можливості збирання додаткових доказів у підтвердження факту скоєння правопорушення вичерпані, а апеляційним судом вжиті всі передбачені законом заходи для з`ясування обставин, що мали місце за участі ОСОБА_2 , у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження в справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Приймаючи рішення про закриття провадження у справі апеляційний суд також зазначає, що: відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення вжиття заходів по встановленню осіб, які вчинили адміністративні правопорушення на транспорті, їх огляд та огляд транспортних засобів, складання протоколів про адміністративні правопорушення, з`ясування обставин, за яких скоєно правопорушення, вилучення речей та документів (посвідчення водія та інших), покладаються на органи Національної поліції, їх територіальні підрозділи; відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; саме на відповідних посадових осіб патрульної поліції покладено доведення винуватості особи у вчиненні того чи іншого правопорушення на транспорті з точним дотриманням положень чинних нормативно-правових актів.
При прийнятті рішення апеляційний суд враховує положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП щодо перегляду апеляційним судом справи в межах апеляційної скарги та не обмеження доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у скоєнні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не є суб`єктивною думкою окремих посадових осіб і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 липня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу цього адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН