Справа № 517/200/24
Провадження № 3/517/182/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 року смт. Захарівка

Суддя Фрунзівського районного суду Одеської області Тростенюк В.А., розглянувши матеріали, які надійшли від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер невідомий, працюючого інспектором прикордонної служби 2 категорії-оператором з протидії БпЛА в відділенні інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б), мешканця АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Фрунзівського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ № 255263 від 09 лютого 2024 року встановлено, що 09 лютого 2024 року біля 05 год. 05 хв. під час перевірки організації та несення служби було виявлено факт порушення несення прикордонної служби молодшим сержантом ОСОБА_1 , який з 20 год 00 хв. 08 лютого 2024 року по 08 год. 00 хв. 09 лютого 2024 року виконував наказ на охорону ДКУ в прикордонному наряді «Пост спостереження» з позиції пункту пропуску «ІНФОРМАЦІЯ_4» та належним чином не виконував поставлені йому завдання, а саме не організував належним чином несення служби підпорядкованим йому о/с, внаслідок чого молодший сержант ОСОБА_2 на час перевірки відпочивав в службовому приміщенні для відпочинку та мав при собі особистий мобільний телефон, яким користувався під час несення служби. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги наказу МВС України від 19.10.2015 року № 1261 «Про затвердження Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПСУ». Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що під час несення служби та виявлених порушень, своєї вини не вбачає, оскільки молодшого сержанта ОСОБА_2 перевіряв на наявність у нього телефону, телефон у останнього був відсутній. Вказав, що ОСОБА_2 перебував у приміщенні, оскільки передивлявся відеозапис з камер спостереження. Зазначив, що ОСОБА_2 не перебував у кімнаті відпочинку та не відпочивав, а безпосередньо виконував свої посадові обов`язки.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши зміст протоколу, суд вирішив наступне.

Сукупність зібраних у справі доказів не дозволяє з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, у справі не доведено ні події, ні складу правопорушення, про вчинення якого складено Протокол та у вчиненні якого звинувачено ОСОБА_1 . Припущення про те, що ОСОБА_1 , не організував належним чином несення служби підпорядкованим йому молодшим сержантом ОСОБА_2 - не підтверджено достатньою сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів.

Крім протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ № 255263 від 09 лютого 2024 року (а.с. 1) та рапорту начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) старшого лейтенанта ОСОБА_5 від 09 лютого 2024 року (а.с. 2), будь-які інші докази відсутні. Протокол про адміністративне правопорушення містить лише формулювання звинувачення, тобто опис фактичних обставин, які підлягають доказуванню засобами, визначеними КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 8 частинною 1 статті 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до переконання, що провадження за вказаною справою підлягає закриттю на підставі п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, згідно постанови Фрунзівського районного суду Одеської області від 14 лютого 2024 року на розгляді вказаного суду перебували матеріали справи про адміністративне правопорушення за протоколом серії ПдРУ № 255283 від 09.02.2024, складеним відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-18 КУпАП за фактом порушення несення прикордонної служби гр. ОСОБА_1 , а саме не організував належним чином несення служби підпорядкованим йому о/с, внаслідок чого молодший сержант ОСОБА_2 на час перевірки відпочивав в службовому приміщенні для відпочинку та мав при собі особистий мобільний телефон, яким користувався під час несення служби (а.с. 8).

Відповідно до вищевказаної постанови, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-18 КУпАП України закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, що підтверджується копією постанови суду від 14 лютого 2024 року долученою до матеріалів справи (а.с. 8).

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Стаття 9 КУпАП наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Принцип «non bis in idem» у правових позиціях ЄСПЛ становить сукупність матеріально-правових та процесуально-правових положень, які судом не виокремлюються. Коли ЄСПЛ розглядає спірні питання, то надає перевагу процесуальним аспектам.

Матеріально-правова складова правила «non bis in idem» розглядає, 1) що розуміють під правопорушенням, за яке неможливо притягти особу двічі до юридичної відповідальності за одне і те саме правопорушення а також, 2) що саме розуміють під подвійним покаранням.

ЄСПЛ не відокремлює у принципі «non bis in idem» матеріально-правовий та процесуально-правовий компоненти. Між ними є тісний зв`язок, який характеризує, що одночасне кримінальне переслідування особи, навіть в окремих процесах, за одні і ті ж факти не оцінюються Судом як порушення.

У рішенні «Franz Fischer v. Austria» ЄСПЛ встановив, що головна мета ст. 4 Протоколу № 7 полягає в забороні повторного кримінального процесу, який вже був завершений прийняттям остаточного рішення.

У рішенні справи «Gradinger v. Austria№ ЄСПЛ сформулював критерії оцінки двох правопорушень як тотожних. Тотожність стосується не лише назви правопорушень за законом, але, що головніше, змісту та мети правопорушень.

Дія принципу «non bis in idem» поширюються не лише на кримінально-правову сферу.

Статтею 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Стаття 8 Конституції України встановлює, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Є несумісним з принципом верховенства права та юридичної визначеності, як його складової частини, повторне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, за вчинення якого його вже притягували до відповідальності, однак провадження у справі було закрито за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Незважаючи на кваліфікацію дій притягуваного за різними частинами статті, обидва протоколи про адміністративні правопорушення складені за одним і тим самим фактом тобто на підставі одних фактичних обставин.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 вже притягувався до адміністративної відповідальності за тим же самим фактом, що вбачається з постанови Фрунзівського районного суду Одеської області від 14 лютого 2024 року, тому провадження по даній справі підлягає закриттю на підставі п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ч. 2 ст. 172-18, ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП закрити на підставі п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з наявністю по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: