Справа №727/868/24
Провадження №3/727/507/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року м.Чернівці

суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Бойко М.Є., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої: АДРЕСА_1 , громадянки України, безробітної,

за ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

У відповідності із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 035935 від 22.01.2024 року ОСОБА_2 22.01.2024 року, о 03 годині 13 хвилин, по вул. Небесної Сотні, біля будинку № 2, в м. Чернівці, керувала транспортним засобом марки «Mercedes - Benz S 350», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального приладу Alcotest Drager 7510 ARND 0022, результат - 0, 56 проміле, тест № 493.

У судовому засіданні 15 березня 2024 року ОСОБА_2 пояснила, що 21 січня 2024 року після обіду, вона разом з своїм малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поїхали в гості до своїх родичів, в яких планували залишитись на ночівлю. Того ж дня під час вечері вона випила пів келеха шампанського, після чого поклала сина спати, проте біля 24 год. дитині стало погано, у нього піднялась температура до 40 градусів; син почав сильно кашляти і задихатись, а тому йому необхідна була термінова інгаляція. Оскільки вже настала комендантська година і не було можливості викликати таксі, вона була змушена сісти за кермо і терміново їхати з дитиною додому, щоб надати їй необхідну первинну медичну допомогу. Проте, на вул.Небесної сотні,2 в м. Чернівці її зупинили працівники поліції і вона на місці зупинки пройшла огляд на стан сп?яніння. Крім того, ОСОБА_2 зазначила, що ознаки, які зазначені у акті огляду не відповідають дійсності, вони нічим не підтверджені, на відеозаписі працівники поліції їх не озвучували, Від проходження огляду в закладі охорони здоров`я вона відмовилась, оскільки перебувала в дуже знервованому стані, хвилювалася за здоров`я дитини і поспішала надати їй допомогу, оскільки могли настати тяжкі наслідки для дитини, зокрема розвинутись пневмонія. Вважає, що діяла правильно, оскільки своїми діями відвернула загрозу для здоров`я дитини. Вранці 22.01.2024 року вона звернулась до лікаря, де йому було встановлено діагноз «ГРВІ Стенозуючий ларингатрахеїт», що підтверджено довідкою лікаря за № 4856 від 22.01.2024 року.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвокат Александров О.П. просив суд закрити провадження на підставі п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення ОСОБА_2 у стані крайньої необхідності.

Частина перша статті 130 КУАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння особи, яка керує транспортним засобом.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмови від проходження огляду передбачені ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року № 1452/735.

Відповідно до п.12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І цієї Інструкції (звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя чи неприродна блідість), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння необхідно встановити, що особа керувала транспортним засобом, при цьому мала ознаки сп`яніння, передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, встановлення яких є підставою для проведення відповідного огляду на стан сп`яніння.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Об`єктом правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, характеризується наявністю прямого умислу.

Крайня необхідність визначається як стан, за якого особа правомірно заподіює шкоду інтересам, що охороняються державою, щоб усунути небезпеку, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, за умови неможливості усунути цю небезпеку іншими засобами, якщо при цьому не було допущено перевищення меж крайньої необхідності.

Суд вважає, що крайня необхідність це суб`єктивне право кожної людини. ОСОБА_2 діяла у стані крайньої необхідності, усвідомлюючи, що існує реальна небезпека здоров`ю її малолітньому сину, що підтверджено належними доказами, і вона, як мати, у цій ситуації обрала найшвидший спосіб надання дитині невідкладної медичної допомоги. В даному випадку вона вимушено порушила охоронювані державою інтереси у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Зволікання із доставкою малолітнього сина додому, де були наявні необхідні ліки для відвернення наслідків, могли загрожувати здоров`ю дитини та погіршити її стан.

Статтями 17 та 18 КУпАП встановлено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності. Не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена КУпАП або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Відповідно до змісту ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що порушення ОСОБА_2 п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, вчинено нею в стані крайньої необхідності.

Діючи в інтересах свого дев`ятирічного сина для відвернення можливої небезпеки для здоров`я внаслідок різкого погіршення його стану здоров`я (сильний кашель та задуха), ОСОБА_2 такими своїми діями відвернула настання більшої можливої шкоди, ніж порушення Правил дорожнього руху України.

Враховуючи наведене вище, та те, що ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності раніше не притягувалась, суспільно шкідливих наслідків від правопорушення не настало, суд вважає, що нею вчинено дії, які хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130КУпАП, але такими визнаватися не можуть, оскільки були вчинені в стані крайньої необхідності.

На підставі викладеного та, керуючись п.4 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Бойко М.Є.