ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/1849/23
Провадження № 3/483/13/2024
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 січня 2024 року м. Очаків

Суддя Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області Шевиріна Т.Д., розглянувши справу про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, ч. 5 ст. 126 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А :

До Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з ВП № 7 МРУ ГУНП в Миколаївській області надійшли протоколи про адміністративні правопорушення серії ААД №581711 та серії ААД №480786, складені 06 грудня 2023 року за ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 ..

За змістом зазначених протоколів, ОСОБА_1 06 грудня 2023 року о 15 год. 00 хв., будучи протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, керував мопедом марки «Хонда» без номерного знаку в с. Чорноморка Миколаївського району Миколаївської області, не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1А Правил дорожнього руху України.

Крім того, ОСОБА_1 06 грудня 2023 року о 15 годині 10 хв. керував мопедом марки «Хонда» без номерного знаку в с. Чорноморка Миколаївського району Миколаївської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме мав запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження огляду на стан сп`яніння, на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та заперечував факт керування ним 06 грудня 2024 року транспортним засобом. Так, того дня він не здійснював керування мопедом, оскільки мопед у несправному стані знаходився у його приятеля. В той день він мусив перемістити мопед для ремонту і в момент під`їзду автомобіля патрульної поліції намагався самостійно поліпшити транспортний засіб, або можна було його котити. В той момент, коли він сидів біля заднього колеса мопеда, намагаючись його відремонтувати, під`їхав автомобіль патрульної поліції, який до цього часу був припаркований неподалік. З автомобіля вийшли працівники поліції та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, на що він неодноразово погодився. Згодом, поліцейський, який здійснював зйомку на нагрудну камеру, відійшов, а інший повідомив йому, що краще відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, оскільки в іншому випадку вони заберуть мопед на штрафний майданчик. Після повернення поліцейського з камерою, він на повторну пропозицію останнього пройти огляд на місці зупинки, надав відмову від такого огляду.

Від захисника до суду надійшло письмове клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП України, оскільки у справі відсутні докази керування останнім транспортним засобом, а також добровільної та свідомої відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки працівниками поліції на останнього чинився тиск, що також вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису, на якому зафіксована розмова між патрульними всередині службового автомобіля, під час якої один з поліцейський повідомляє напарнику про відсутність у них Драгера.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали справи, оглянувши в судовому засіданні відеозаписи, долучені до матеріалів справи, дійшла такого.

За змістом статті 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно з положеннями статті 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Пунктом 2 Загальних положень постанови Кабінету Міністрів України №340 від 08 травня 1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» (далі Постанова №340) регламентовано, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух (ст. 14 Закону України «Про дорожній рух»).

Водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ст. 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Згідно пункту 2.1А Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема - посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Диспозиція ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Однією з ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП є повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Зважаючи на специфіку складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, встановлення у діях особи факту керування транспортним засобом є обов`язковим, недоведеність цієї обставини свідчить про відсутність у діях особи ознак інкримінованого правопорушення, а відтак і відсутність правових підстав для притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку поліцейського.

На підтвердження доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, поліцейськими надано до суду такі джерела доказів: протокол про адміністративне правопорушення, постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №123511 від 19 вересня 2023 року, відеозапис.

При цьому, матеріали справи не містять інших доказів, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, які б слугували джерелом підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, зафіксованих правоохоронцями у протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, з оглянутого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що поліцейські підходять до ОСОБА_1 у момент, коли останній перебуває на колінах біля заднього колеса мопеду. Факт керування ОСОБА_1 на відеозаписі не зафіксований.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки являє собою лише початковий правовий висновок щодо обставин правопорушення.

Таким чином, суду не надано доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 вказаним вище транспортним засобом у місці і час, зазначених у протоколі від 06 грудня 2023 року.

З урахуванням викладеного а також в силу дії презумпції невинуватості особи та тлумачення усіх сумнівів на її користь, суд дійшов висновку, що надані суду матеріали не доводять вину ОСОБА_1 за критерієм доведеності поза розумним сумнівом, а оглянутий відеозапис узгоджується з поясненнями самого ОСОБА_1 про те, що патрульні під`їхали у момент, коли він перебував біля мопеду, намагаючись його полагодити, і не могли зафіксувати факт керування транспортним засобом.

Розглядаючи протокол складений за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , суд виходить з такого.

Відповідно до вимог 2.5. Правил водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних правил утворює склад адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП одним із складів правопорушення є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного сп`яніння передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція №1452).

За змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Пункт 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року №1395 (далі - Інструкція №1395) передбачає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у вчиненні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Суд усвідомлює суспільну небезпеку правопорушень, пов`язаних з керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння, необхідність невідворотності покарання порушників та створення умов, які би перешкоджали розповсюдженню таких правопорушень, однак повноваження співробітників поліції не є безмежними та не повинні використовуватися свавільно, тобто без обґрунтування та жодних логічних пояснень.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису встановлено, що на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки ОСОБА_1 двічі погодився, після чого працівник поліції, який здійснював фіксування їхньої розмови на нагрудну камеру, відійшов, здійснюючи відеозйомку дороги. Через невеликий проміжок часу той же працівник поліції повертається до ОСОБА_1 і фіксує відмову останнього на пропозицію колеги пройти огляд на стан сп`яніння. Також на відео зафіксовано, що після отримання від ОСОБА_1 відмови пройти огляд на стан сп`яніння, патрульні сіли у службовий автомобіль для оформлення матеріалів, де між ними відбулась розмова, в ході якої один з них повідомляє, що в них взагалі відсутній «Драгер».

Аналіз відеозаписів свідчить про те, що поліцейські, пропонуючи ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, усвідомлювали реальну неможливість зробити це у відповідності до вимог статті 266 КУпАП, у зв`язку із чим пояснення ОСОБА_1 про тиск на нього з боку працівників поліції з метою відмовитися від проходження огляду на місці зупинки у сукупності з фрагментом відеозапису, на якому замість ОСОБА_1 зафіксована проїжджа частина, після чого особа змінює свою позицію та категорично відмовляється від проходження огляду, ставить під розумний сумнів законність дій працівників поліції та мотив для тиску на ОСОБА_1 з метою змусити останнього відмовитися від огляду.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про порушення співробітником поліції визначеного законом порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності та не доведеності факту, покладеного в основу обвинувачення.

Керуючись принципом доведення поза розумним сумнівом, а також закладеним в кримінальному праві принципом тлумачення усіх сумнівів на користь обвинуваченого, суд дійшов висновку про недоведеність події правопорушення та вини ОСОБА_1 у його вчиненні належними, допустимими і достатніми доказами.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 284 КУпАП, у справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить, зокрема, постанову про закриття справи.

З урахуванням викладеного, вважаю, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із недоведеністю подій адміністративних правопорушень та вини ОСОБА_1 у їх вчиненні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 283-285, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А :

Справу за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною 5 статті 126 та частиною 1 статті 130 КУпАП закрити за недоведеністю події правопорушення та вини ОСОБА_1 у його вчиненні.

Постанову протягом десяти днів з дня винесення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності чи її захисником.

Суддя: