Справа № 308/1172/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дергачова Н.В., за участю захисника особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення адвоката Понзеля В.Й., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №412513 від 16.12.2023 вбачається, що 16.12.2023, о 22.14 год., в с. Минай, перехрестя вул. Волошина - Проектна, ОСОБА_1 керувала автомобілем «Тойота Ленд Крузер», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки відмовилася о 22.21 год., чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 адвокат Понзель В.Й. у судовому засіданні просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисної складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях проти протоколу про адміністративне правопорушення.

Захисник зауважив, що ОСОБА_1 не визнавала і не визнає факту правопорушення як на місці складення протоколу, так і під час розгляду справи по суті. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованим, безпідставним, складеним з грубими порушеннями вимог закону. Захисник наголошує, що вимоги, передбачені ст. 256 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 дотримані не були. Зокрема, в протоколі інспектором зазначено, що водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом з ознаками сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови), однак це прямо суперечить вивченням відеозапису, що долучений до матеріалів справи, де чітко видно, що працівники поліції зупинили керований водієм ОСОБА_1 автомобіль безпосередньо перед воротами її будинку за місцем проживання. Інспектор, який склав протокол, та інші інспектори з моменту зупинки автомобіля спілкуються з водієм ОСОБА_1 упереджено. В той же час водій ОСОБА_1 , знаходячись за кермом, пояснює їм про безпідставність зупинки її транспортного засобу. Інспектор не наближається до водія ближче приблизно одного метра, відповідно запах алкоголю з порожнини рота ним придуманий. Більше того на відеозаписі інспектор стверджує, що відчуває запах алкоголю із салону машини. Окрім того, водій пояснює інспектору, що в салоні автомобіля перебуває її чоловік, який дійсно вживав алкоголь, відповідно і чоловік підтверджує, що він вживав алкоголь, але за кермом його жінка. Тобто, в протоколі про адміністративне правопорушення наведено безпідставні ознаки, які під час вивчення відеозапису не підтверджуються. Від моменту зупинки і до самого закінчення складення адміністративних матеріалів водій ОСОБА_1 спілкується з поліцейськими та з її поведінки немає жодних підстав вважати, що вона перебуває в нетверезому стані. ОСОБА_1 має певні захворювання і в силу стресової ситуації могла проявляти хвилювання, переживання під час спілкування з поліцейськими. Захисник зазначає, що ОСОБА_1 в силу того, що поліцейські на місці зупинки її транспортного засобу проявляли упередженість, відмовилася від освідчення та безпосередньо після складення адміністративних матеріалів відносно неї, з власної ініціативи звернулася в Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей, де її оглянув лікар-нарколог. Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду №2403 від 16.12.2023 о 23 год. 30 хв. у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння не виявлено.

Під час розгляду справи захисник просив долучити до матеріалів справи висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.12.2023 №2403, складений лікарем КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей», та рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.01.2024 (справа №308/22923/23).

Заслухавши захисника, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що провадження в даній справі слід закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, а відповідно до ст. 280 цього ж Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

За нормативним визначенням ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень ч. ч. 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Такі ж правила проведення огляду водіїв регламентовані й у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103 (далі Порядок).

У пунктах 3 та 6 Порядку зазначено, що огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Вказані положення повністю узгоджуються з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Згідно з п. 1 розділу І Інструкції ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (п. 2 розділу І Інструкції).

Пунктом 3 розділу І Інструкції визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Із досліджених відеозаписів з бодікамер поліцейських (export-d50d9), що містяться на компакт-диску, який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено, що з моменту зупинки працівниками поліції автомобіля «Тойота Ленд Крузер», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 перебуває за кермом та пояснює поліцейському про безпідставність зупинки її транспортного засобу. ОСОБА_1 стверджує, що в стані алкогольного сп`яніння не перебуває, в салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні знаходиться її чоловік, який підтверджує, що алкоголь вживав саме він.

Крім того, на відеозаписі не зафіксовано ознаки алкогольного сп`яніння, визначені Інструкцією, зокрема: виражене тремтіння пальців рук, порушення мови.

Тобто, наявні у справі відеозаписи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 виявляла зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, тому, за відсутності фіксації явних ознак сп`яніння, відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння не повинна бути підставою притягнення до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, ОСОБА_1 16.12.2023 самостійно звернулася до КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» для проведення медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, де їй було надано висновок №2403, в якому зазначається що ОСОБА_1 твереза.

Враховуючи, що час, який зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення та зафіксований з відеозапису нагрудної камери становить 22.21 год., а час огляду згідно із складаним висновком лікаря 23.30 год., наведене свідчить про послідовність часу та дотримання терміну обстеження.

Водночас матеріалами справи встановлено, що підставою для зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 став неналежно освітлений задній номерний знак в темну пору доби, про що відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії БАБ №533667 від 16.12.2023, згідно з якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Однак, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.01.2024 (справа №308/22923/23), що набрало законної сили, постанову серії БАБ №533667 від 16.12.2023 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, винесену відносно ОСОБА_1 , скасовано, а справу про адміністративне правопорушення закрито. За змістом цього рішення суд встановив, що факт вчинення правопорушення відсутній, номерний знак в темну пору доби підсвічувався, буквенні і цифрові позначення номерного знаку можливо ідентифікувати.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, що викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 та «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Заперечення ОСОБА_1 , зафіксовані на відеозаписі про те, що вона не вживала алкоголь, достовірними доказами не спростовано, матеріали справи не містять відомостей, які б давали підстави для сумнівів у достовірності цих пояснень, тому керуючись принципом презумпції невинуватості, ухвалюючи судове рішення суддя бере до уваги її пояснення.

Аналізуючи досліджені під час розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходжу до висновку про те, що наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення не підтверджуються зібраними у справі доказами, приєднані до справи докази породжують сумніви у достовірності викладених у них фактів, та ґрунтуються на припущеннях суб`єктивних даних відповідних посадових осіб, що, своєю чергою, з урахуванням вищенаведених норм та обставин, свідчить про відсутність складу вказаного адміністративного правопорушення.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, з огляду на викладене, провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При ухваленні рішення враховую положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами, що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у вчиненні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не є суб`єктивною думкою окремих посадових осіб і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей, що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи.

Керуючись ст. ст. 130, 247, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області Н.В. Дергачова