Справа №461/1550/24
Провадження №3/461/799/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2024 року суддя Галицького районного суду м. Львова Мироненко Л.Д., за участю представника митниці Лубоцького Б.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Львівської митниці Державної митної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий 03.10.2018 року, орган, що видав 5121,

за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, -

в с т а н о в и в :

29.07.2022 близько 05 год. 31 хв. через пункт пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці було здійснено пропуск на митну територію України транспортного засобу з реєстраційним номером AF9546 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт НОМЕР_1 ), яким переміщувалася гуманітарна допомога.

Як підставу для пропуску на митну територію України партії гуманітарної допомоги громадянином України ОСОБА_1 для здійснення митного оформлення було подано гарантійний лист № 697/086/219 від 28.07.2022 підписаний командиром військової частини НОМЕР_2 , запит № 748/086/219 від 28.07.2022 підписаний командиром військової частини НОМЕР_2 та декларацію про перелік товарів. що визнаються гуманітарною допомогою від 29.07.2022 року.

Відповідно до поданої митної декларації на адресу військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ) як гуманітарна допомога переміщувалися товари саме: тепловізор InfiRayPro V3.0 Camera Thermal - 1 шт., дрон Mavic 3 - 1 шт., тепловізор JSA nightlux IR-435-1 шт., окуляр нічного бачення Wolf 7 NL21 - 2 шт. Декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 29.07.2022, заповнено та підписано громадянином України ОСОБА_1 .

Листом Державної митної служби України №20/20-02-01/7.4/1004 від 13.09.2023 повідомлено, що військовою частиною НОМЕР_2 не підтверджено факт оформлення гарантійного листа № 697/086/219 від 28.07.2022 року.

З метою з`ясування обставин ввезення вказаного товару на митну територію України Львівською митницею листом № 7.4/20-02/10/24501 від 25.09.2023 здійснено виклик ОСОБА_1 для надання пояснень стосовно цих обставин.

У своїх поясненнях ОСОБА_2 вказав, що документи, які подавались до митного оформлення та акт приймання-передачі відносно цих товарів надала йому невідома особа, засобами телефонного зв`язку. Крім цього, під час надання пояснень гр. ОСОБА_1 надав акт приймання-передачі товарів гуманітарної допомоги від 29.07.2023, який підписаний командиром військової частини НОМЕР_2 .

На запит управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці №7.4-5/20-02/8.2/26774 від 17.10.2023, листом військової частини НОМЕР_2 №2211 від 26.10.2023 (вх. Львівської митниці №61092/8.2-20 від 06.11.2023) повідомлено, що військовою частиною НОМЕР_2 не надавалися доручення, гарантійні листи та запити з метою отримання гуманітарної допомоги, а акт приймання-передачі товарів гуманітарної допомоги від 29.07.2022 року командиром військової частини не підписувався. Військовій частині не відоме походження зазначених документів. Відповідно вищевказані товари як гуманітарну допомогу не отримувала.

Громадянину ОСОБА_1 листами 7.4-20-03/7.4-20-01/10/231 від 03.01.2024 та 7.4-20-03/7.4-20-01/10/1529 від 16.01.2024 було запропоновано прибути в управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил для прийняття участі у складанні протоколу про порушення митних правил, однак у визначений час останній не прибув.

Представник Львівської митниці Держмитслужби Лубоцький Б.І. вважав вину ОСОБА_1 доведеною повністю, оскільки в його діях наявний склад адміністративного правопорушення порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 483 МК України, просив визнати його винним та визначити міру стягнення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зважаючи на обов`язок суду щодо розгляду справи в розумні строки, приходжу до переконання про можливість розгляду справи за відсутності особи щодо якої складено протокол.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За наведених обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності неодноразово не з`явилася в судове засідання, обізнана про наявність даного адміністративного провадження та скерування справи на розгляд до суду, приймаючи до уваги вжиття судом вичерпних заходів для повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи і забезпечення її участі у розгляді справи, визнано можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши думку представника митниці, представника особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Згідно ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до положень ст. 4 Митного кодексу України, митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (п.23).

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм Митного кодексу України, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24)

Митні правила - встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом та іншими законами України (п.28).

Товари - це будь-які рухомі речі, у т.ч. ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Згідно ч. 1 ст. 483 МК України, відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно ОСОБА_3 його митної вартості.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2022 №174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану» передбачено, що на період дії воєнного стану пропуск через митний кордон України гуманітарної допомоги здійснюється за місцем перетину митного кордону України шляхом подання в паперовій або електронній формі декларації, заповненої особою, що перевозить відповідний товар, за формою визначеною вказаною постановою Кабінету Міністрів України, без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частинами 6 та 8 статті 264 Митного кодексу України визначено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за явленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо). З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відподальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відповідно до ч. 2 ст. 460 Митного кодексу України перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості (стаття 483 цього Кодексу), виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

Згідно наявних у матеріалах справи доказів, ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на переміщення через митний кордон України товару з приховування від митного контролю шляхом подання до митного органу як підставу для переміщення товару документів, які містять неправдиві відомості, що доводиться дослідженим в ході розгляду справи нижченаведеними доказами:

-протоколом про порушення митних правил № 0117/20900/24 від 30.01.2024 року;

-декларацією про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 29.07.2022 року;

-гарантійним листом № 697/086/219 від 28.07.2022 року підписаний командиром військової частини НОМЕР_2 ;

-запитом № 748/086/219 від 28.07.2022 підписаний командиром військової частини НОМЕР_2 ;

-актом приймання-передачі товарів гуманітарної допомоги від 29.07.2023, який підписаний командиром військової частини НОМЕР_2 ;

-листом військової частини НОМЕР_2 №2211 від 26.10.2023 (вх. Львівської митниці №61092/8.2-20 від 06.11.2023).

На основі вищевказаних письмових доказів, судом встановлено, що 29.07.2022 року як підставу для пропуску на митну територію України гуманітарної допомоги ОСОБА_1 свідомо надав митному органу гарантійний лист № 697/086/219 від 28.07.2022 року підписаний командиром військової частини НОМЕР_2 та запит № 748/086/219 від 28.07.2022 року, достовірно знаючи, що вказані документи є підробленими, що свідчить про умисність та протиправність його дій.

Судовим розглядом достовірно встановлено, що військовою частиною НОМЕР_2 ОСОБА_1 не надавалися доручення, гарантійні листи та запити з метою отримання гуманітарної допомоги, а акт приймання-передачі товарів гуманітарної допомоги від 29.07.2022 року командиром військової частини не підписувався.

Суд вважає, що здобуті та досліджені в ході розгляду у суді даної справи докази є достатніми для ухвалення законного та об`єктивного рішення у справі та належної перевірки доводів учасників процесу, а також доказів у справі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих суду доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (в даному випадку суть правопорушення наведена у протоколах представниками митного органу) має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення, тобто в даному випадку версії представників митниці. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення (у даному випадку уповноважених представників митниці) була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за інкримінованим обвинуваченням.

Крім того, у п. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону. У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення та стягнення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції.

Зважаючи на суть правопорушення, його характер, санкцію, наведені положення можуть бути застосовані і у даній справі.

Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Оцінюючи вищеописані зібрані по справі, досліджені та перевірені в судовому засіданні докази, суд визнає їх такими, що знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з інкримінованим правопорушенням, не спростовані в ході судового розгляду, передбачені як джерела доказування чинним законодавством та зібрані у відповідності процесуальними нормами, відтак суд вважає повністю доведеним факт вчинення особою інкримінованого адміністративного правопорушення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд дійшов висновку про застосування до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу ближче до мінімальної межі санкції ч.1 ст. 483 МК України в розмірі 50% вартості товару безпосередніх предметів порушення митних правил без конфіскації цих товарів.

Оскільки вартість незаконно переміщеного через державний кордон України товарів становить 71405,31 грн., з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності слід стягнути штраф в розмірі 35702,65 грн. (71405,31 *50%=35702,65).

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути в користь ДСА України судовий збір у розмірі 605,60 грн..

Керуючись ст.ст. 483, 541 МК України, ст.ст. 40-1, 283 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 50% вартості товару, що становить 35702 ( тридцять п`ять тисяч сімсот дві) грн. 65 коп. без конфіскації безпосередніх предметів порушення митних правил.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605, 60 грн. судового збору.

Повний текст постанови виготовлено 01 березня 2024 року.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Мироненко Л.Д.