Справа № 298/2032/23
Номер провадження 3-зв/298/1/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Тарасевич П.П., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України,

- за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

30.10.2023 до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області надійшла адміністративна справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2023 дана адміністративна справа відносно ОСОБА_1 , за ст.185 КУпАП розподілена головуючій судді Зизич В.В. з присвоєнням єдиного унікального номера судової справи 298/2032/23, провадження 3/298/1488/23.

Адвокат Керецман Надія Валеріївна заявила відвід судді Зизич Вікторії Вікторівні, оскільки вважає, що суддя Зизич В.В. не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу, оскільки вони тривалий час разом працювали помічниками суддів в Апеляційному судді Закарпатської області (тепер - Закарпатському апеляційному судді) та відтоді в них склалися дружні стосунки, які збереглися по теперішній час. Вважає, що зазначена обставина викликає (або буде викликати) у стороннього спостерігача сумнів у її неупередженості, у випадку постановлення нею рішення у даній адміністративній справі щодо особи ОСОБА_1 , інтереси якого вона захищає або може скластися враження, що суддя прямо чи побічно заінтересована у результаті розгляду справи. Тим більше у випадку, якщо прийняте нею рішення буде співпадати з її правовою позицією.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді, та, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід та самовідвід.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як зазначається у п. 11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухвалених 17.11.2010, зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом» (п. 11).

Тому заява про відвід має бути розглянута по суті.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП України, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Рішенням Ради суддів України від 08 червня 2017 року №34 роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Процесуальним законодавством, зокрема кримінально-процесуальним, цивільно-процесуальним, передбачено різний порядок вирішення відводів та самовідводів у справах.

Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 09 лютого 1999 року у справі №1-рп/99 зазначив, що за частиною першою статті 58 Конституції України дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть, якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Така неузгодженість може виникнути внаслідок того, що прийняття нової норми не завжди супроводжується скасуванням «застарілих» норм з одного й того ж питання.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким ЦПК України викладено в новій редакції.

З аналізу вказаних норм суд приходить до висновку, що врегулювання процедури розгляду відводів та самовідводів в справах про адміністративні правопорушення слід здійснювати шляхом застосування аналогії закону, за нормами процесуального законодавства, в якому викладена вказана процедура в найбільш актуальній редакції. В даному випадку, таким процесуальним актом слід вважати Цивільний процесуальний кодекс України.

Крім того, рішенням зборів суддів Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 12.08.2016 року вирішено: при розгляді справ про адміністративні правопорушення, застосовувати інститут відводу (самовідводу) та їх передачу до іншого суду відповідно до норм ЦПК України.

Так, відповідно до ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Відповідно до ч. 2 ст.40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Згідно ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

За роз`ясненнями, викладеними в пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «Кожен має право на справедливий… розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом…, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення».

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

Як вбачається із заяви адвоката про відвід, у справі №298/2032/23 (провадження №1-кс/298/1488/23) - справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.185 КУпАІІ, захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є адвокат Керецман Н.В., вони із суддею тривалий час разом працювали помічниками суддів в Апеляційному судді Закарпатської області (тепер - Закарпатському апеляційному судді) та відтоді в них склалися дружні стосунки, які збереглися по теперішній час. Вважає, що зазначена обставина викликає (або буде викликати) у стороннього спостерігача сумнів у її неупередженості, у випадку постановлення нею рішення у даній адміністративній справі щодо особи ОСОБА_1 , інтереси якого вона захищає або може скластися враження, що суддя прямо чи побічно заінтересована у результаті розгляду справи.

Статтею 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі.

Законодавством встановлено 3 категорії осіб, стосунки з якими впливають на наявність конфлікту інтересів у суб`єктів, на яких поширюється дія закону «Про запобігання корупції». Законом України «Про запобігання корупції» у статті 1 визначено поняття членів сім`ї та близьких осіб, а рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 31 жовтня 2016 року, яким затверджено форму декларацій родинних зв`язків судді та кандидата на посаду судді, встановлює перелік осіб, з якими у судді є родинні зв`язки.

Дружні стосунки особи не підлягають правовому регулюванню, тим не менш маючи статус суб`єктів, уповноважених державою на здійснення функції правосуддя, суддям як і іншим суб`єктам, на яких поширюється дія Закону «Про запобігання корупції», доцільно уважно підходити до свого приватного життя з огляду на увагу громадськості до особистості судді.

Закон прямо не називає у переліку осіб, стосунки з якими впливають на наявність конфлікту інтересу, осіб, пов`язаних з суддями дружніми стосунками, сусідськими відносинами, є кумами, осіб, які разом із суддями навчалися в освітніх закладах, були колегами протягом певного періоду, або іншим чином проводили тривалий час разом.

Рада Суддів України зазначає, що у випадку існування приватного інтересу за участі таких осіб суддям рекомендується брати до уваги наступні обставини: характер знайомств з наведеними особами, тривалість дружніх, сусідських або інших особистих позаслужбових стосунків, наявність фактичного періодичного спілкування з цими особами та інші факти, які характеризують ступінь особистих стосунків судді.

Суддям слід розуміти, що конфлікт інтересів, який врегульовується у спосіб, визначений процесуальним законом, може бути тільки реальним конфліктом інтересів, оскільки існує суперечність між приватним інтересом судді та його посадовими (службовими) повноваженнями під час здійснення суддею правосуддя.

Встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії суддею в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів суддя має встановити наявність обов`язкової сукупності таких обставин, як: 1) наявність у судді факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими повноваженнями судді із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

З практики Європейського суду з прав людини, особиста безсторонність суду, що означає відсутність упередженості або прихильності, презюмується, поки не надано доказів протилежного. При ухваленні рішення про те, чи є законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно обґрунтованим (рішення у справах «Білуха проти України», «Веттштайн проти Швейцарії», «Мікалеф проти Мальти»).

Відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити посилання на конкретні обставини, що об`єктивно можуть свідчити про упередженість судді та бути підтверджені відповідними доказами.

Розглядаючи заявлені доводи для відводу судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., суд виходить із того, що такі базуються на тому, що суддя та адвокат особи на яку складено адміністративний протокол були колегами та підтримують дружні відносини.

З заяві про самовідвід не зазначено про існування будь-якого приватного інтересу та чому для судді не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, однак, з врахуванням того, що як адвокат, так і суддя в даній справі зазначали про дружні стосунки, хоча і не вказували на їх ступінь, з метою уникнення сумнівів у неупередженості та об`єктивності судді, клопотання захисника Керецман Н.В. про відвід судді Зизич В.В. слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 7 КУпАП, ст.ст. 36, 40 ЦПК України, суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Керецман Надії Валеріївни про відвід судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич Вікторії Вікторівни по справі № 298/2032/23, провадження № 3/298/1488/23 про адміністративне правопорушення за статті 185 КУпАП відносно ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Великоберезнянського

районного суду Тарасевич П.П.