П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" лютого 2024 р. м. Сокаль

Суддя Сокальського районного суду Львівської області Адамович М. Я. розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , працюючого шахта "Межирічанська" гірничим майстром

за ч.2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

17.12.2023 року о 03.51год. в с.Волиця по вул.Підлісна Червоноградського району Львівської області в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_1 керував мопедом марки "Альфа" з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`янінні відмовився.

Порушник свою вину визнав частково. Надав пояснення в яких зазначив, що він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 130 КУпАП, 22.10.2022 року, а даний протокол було складено 17.12.2023р.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Як вбачається із матеріалів справи водій ОСОБА_1 17.12.2023р. в с.Волиця Червоноградського району Львівської області, керував мопедом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Однак від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Також, з направлення водія транспортного засобу на огляд в КП «Червоноградська ЦМЛ» встановлено, що правопорушник відмовився від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Разом з цим, з дослідженого відеоматеріалу до протоколу про адмінправопорушення, вставновлено, що правопорушник відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У той же час, відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП та положень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, даний огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння під лягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно розділу ІІ Інструкції, слідує, що інспектор поліції повинен запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу в разі наявності у нього ознак такого сп`яніння, і лише в разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатами повинен запропонувати пройти такий огляд в медичній установі.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що водій відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, на підтвердження чого було складено протокол серії ААД №666242.

Факт відмови водія від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння підтверджено рапортом поліцейського, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в КП «Червоноградська ЦМЛ», матеріалами справи та відео матеріалом до протоколу.

Разом з цим, що стосується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП, слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським ВП №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Диспозиція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, обов`язковою кваліфікуючою ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 130 КУпАП, є повторність, тобто вчинення правопорушення повторно протягом року.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 666242 від 17.12.2023 року зазначено, що водій ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП повторно протягом року. В довідці поліцейського СРПП ВП №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області зазначено, що ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП 05.06.2023 року, а згідно постанови попереднє правопорушення мало місце 22.10.2022р., що підтверджується постановою Сокальського районного суду Львівської області № 454/3238/22 від 05.06.2023, тому з моменту його вчинення і до моменту вчинення нового правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , пройшло більше року, дана обставина не утворює повторності дій ОСОБА_1 .

Таким чином, в діях ОСОБА_1 не міститься складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, однак в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала можливість перекваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Виходячи з практики ЄСПЛ, у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Як визначено у ч.3 ст.337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, перекваліфіковуючи дії ОСОБА_1 з ч.2 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП, суддя застосовує аналогію закону, при цьому прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не порушуючи і його становища не погіршуючи.

Отже, наявними у справі доказами, які є логічними та послідовними, стверджується вина правопорушника у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про призначення адміністративного стягнення відносно правопорушника суд враховує: його вік та особу; майновий стан; обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення не встановлено.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, враховуючи характер даного правопорушення, особу порушника, та санкцію статті вважаю за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст. ст.283-285 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Сокальського районного суду.

Суддя: М. Я. Адамович