Єдиний унікальний номер №943/1508/23
Провадження №3/943/24/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Шендрікова Г.О. розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від ВП № 2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, українця, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , протягом року до адмінвідповідальності не притягувався,

за ч.1 ст.130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 30.07.2023 року серії ААД № 016214 гр. ОСОБА_2 30.07.2023 року о 02 год. 02 хв. в м. Буськ по вул. Львівській Золочівського району Львівської області, керував транспортним засобом марки Volkswagen Touareg, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд порушника на стан сп`яніння, проводився у медичному закладі КНП Буської міської ради «Буська ЦРЛ» за адресою м. Буськ, вул. Львівська, 77, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засіданні ОСОБА_2 не з`явився, про день та час судового розгляду був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

Захисник ОСОБА_2 адвокат Скоробогатий М.В. заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, виходячи з таких мотивів. Вважає, що працівниками поліції не дотримано вимог ст. 266 КУпАП та відповідних відомчих інструкцій на наказів, у зв`язку з чим вина ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину, не доведена належними і допустимими доказами. Працівники поліції зобов`язані увімкнути портативний відеореєстратор та здійснювати безперервний відеозапис до моменту завершення складання усіх документів щодо особи. На ньому має бути зафіксований факт керування транспортним засобом, уся розмова працівника поліції з особою, яку підозрюють у вчиненні правопорушення, процес огляду, складання усіх документів, їх оголошення та підписання. В даному випадку відеозапис, який долучений до матеріалів справи, не є безперервним і на ньому не зафіксовано події, які відбувалися, в тому числі між перервами. Диск з відеозаписом містить два фрагменти відео, записаного на нагрудний реєстратор. На першому файлі, з назвою «video 872867380 (1)», відеозапис розпочинається 30.07.2023 року о 02.22.54 год, тривалість 9 хвилин 49 секунд. На відеозаписі відображено автомобілі, які перебувають у нерухомому стані, працівник поліції роз`яснює порядок використання газоаналізатора. В подальшому ОСОБА_2 відмовляється проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу, висловлює згоду пройти огляд у медичному закладі. Між поліцейськими та ОСОБА_2 проходить дискусія. Учасники події сідають у службовий автомобіль та слідують в Буську ЦРЛ, заходять у приймальну. ОСОБА_2 сідає на кушетку. Чути розмову про те, що у ОСОБА_2 мають взяти кров, а також відмову поліцейських і медсестри «кров ми не берем», «для чого». ОСОБА_2 висловлює фразу «мені казали здавати кров». Медсестра, а не лікар, пропонує продути алкотестер, ОСОБА_2 говорить, що розмова йшла про кров, медсестра відходить від нього. Іде суперечка про перевірку, та про кров. Відеозапис завершується фразою ОСОБА_2 на запитання працівника поліції, що він не вживав алкоголю. Відеозапис завершується о 02.32.44 год. Другий відеофайл з назвою «IMG_5839» розпочинається о 02.37.54 год., тривалістю 14 хвилин 05 секунд. ОСОБА_2 продовжує сидіти на кушетці, жодних маніпуляцій з ним не проводиться, спілкується з працівником поліції. На 02.49.10 год., лікар дає в руки ОСОБА_2 аркуш паперу. Завершується відеозапис відмовою ОСОБА_2 підписувати документи. Вважає, що з аналізу матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції не дотримано вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, інструкції до використання приладу. Отже, в даному випадку дії ОСОБА_2 кваліфіковані працівниками поліції за п. 2.9 «а», як керувания транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, у свою чергу наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що ОСОБА_2 на місці знаходження транспортного засобу відмовився проходити огляд на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу. В свою чергу в лікарні лікарями жодних дій з приводу проведення огляду не проводилось. В подальшому, проаналізувавши відеозаписи, дійшов висновку, що у лікарні ОСОБА_2 пропонувалося продути алкотестер, від продуття якого він відмовився, але просив відібрати у нього взірець крові, для дослідження, на що отримав відмову. Це свідчить, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння і в медичному закладі, а відповідно і кваліфікуватися ці дії мали б за п. 2.5 ПДР України, про що мало бути зазначено у описі обставин правопорушення. Вважає, що матеріалами справи не підтверджено належними і допустимими доказами факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. тому на думку захисту справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП

Заслухавши доводи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до вимог п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що діяння ОСОБА_2 містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне порушення серії ААД №016214 від 30.07.2023, рапортом поліцейського СРПП ВП № 2 Золочівського РВП ГУ НП У Л/о., направленням в Буську ЦРЛ для встановлення степені та стану алкогольного сп`яніння, висновком № 171 від 30.07.2023 року КНП Буської міської ради «Буська ЦРЛ. Крім того, вина ОСОБА_2 у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення доводиться долученими до протоколу матеріалами відеофіксації правопорушення (диск CD-R).

Протокол про адміністративне серії ААД №016214 від 30 липня 2023 року складений відповідно до положень ст.256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідають вимогам діючого законодавства і він є оформленим та підписаним уповноваженою на те особою та підтверджує подію і обставини правопорушення, крім цього, його дані узгоджуються з відеозаписом події. Отже, наведені докази є належним та допустимим та обґрунтовано покладені в основу доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення.

Дії працівників поліції відносно ОСОБА_2 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Оцінюючи вищевказані документи, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Таким чином, у справі про адміністративне правопорушення є достатньо достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини гр. ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Своїми діями гр. ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, ознаки якого передбачені ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП України, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Що стосується доводів захисника про закриття провадження у справі з підстав того, що у діях ОСОБА_2 відсутні події і склад адміністративного правопорушення, ураховуючи досліджені безпосередньо в судовому засіданні докази, суд вважає такі доводи безпідставними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, були спростовані дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, а окремі помилки в долучених до справи документах (інформації, яка на думку адвоката суперечить фактичним даним та матеріалам справи) вищевказаних висновків щодо винуватості ОСОБА_2 не спростовують, мають формальний характер і спрямовані на ухилення останнього від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а відтак наявний у діях ОСОБА_2 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виключає можливість закриття провадження у даній справі.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП при розгляді матеріалів не було наведено, а обставини на які покликається захисник були в повній мірі спростовані доказами дослідженими в судовому засіданні.

Крім того, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відтак, досліджені та перевірені вищенаведеними доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_4 у

вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

Суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі розгляду.

За змістом ст. 23 КУпАП стягнення є мірою відповідальності і застосування з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинених нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

На підставі статті ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують адміністративну відповідальність, судом не встановлено.

При обранні виду та розміру стягнення судом враховано характер скоєного правопорушення, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, у зв`язку з чим суддя вважає за доцільне застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір слід стягнути з правопорушника, на якого накладено адміністративне стягнення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 23, 33, 40-1, 130, 251-252, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік.

Стягнути з гр. ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Постанова про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Суддя Г. О. Шендрікова