1Справа № 335/9382/24 3/335/2687/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Романько О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , військовий квиток серії НОМЕР_1 від 30.10.2020, тел. НОМЕР_2 ,-

за правопорушення, передбачені ст.ст. 173, 173-2 ч. 1, 185КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

01.08.2024 року о 19-50 годині гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 , умисно висловлював погрози відносно своєї дружини гр. ОСОБА_2 , погрожував нанесенням тілесних ушкоджень фізичною розправою по відношенню до своєї дружини, що проживає разом із ним за адресою: АДРЕСА_2 , чим спричинив психологічне та фізичне насилля, внаслідок чого було завдано психологічної шкоди для здоров`я потерпілої.

Вказаними діями гр. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 ч.1 КУпАП.

Крім того, 01.08.2024 року о 19-50 годині гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 , висловлювався нецензурно лайкою в сторону працівників поліції, перебуваючи в громадському місці, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

Вказаними діями гр. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

Крім того, 01.08.2024 року о 19-50 годині гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 , не виконував неодноразове законне розпорядження (вимогу) про припинення правопорушення, а саме дрібного хуліганства в формі нецензурної лайки в бік працівників поліції, поводив себе зухвало та нахабно, чинив супротив при затриманні.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

Постановою судді від 13.09.2024 року справи про адміністративні правопорушення за 173-2 ч. 1, 185, 173КУпАП об`єднані в одне провадження.

Справа призначалась до розгляду 20.08.2024, 02.09.2024, останній раз 13.09.2024.

ОСОБА_1 в судові засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, sms-повідомленням, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань не надавав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою. Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці ,зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України» Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналіз викладених вище обставин неодноразова неявки ОСОБА_1 в судові засідання, що його було належно повідомлено про розгляд відносно нього даної справи, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданих до суду протоколів про адміністративне правопорушення, та свідчить про умисне уникнення від явки до суду та затягування судового розгляду даної справи з метою уникнення відповідальності.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи вказані рішення ЄСПЛ та вимоги ст. 268 КУпАП, зважаючи на те, що судом вичерпано усі можливі засоби для належного повідомлення порушника про дату, час і місце розгляду справи, з метою недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених ст. 277 КУпАП, а також строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, суд визнає причини неявки ОСОБА_1 у судові засідання неповажними та вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності.

Статтею 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Стаття 173-2 ч.1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Стаття 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Як зазначено у ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вивчивши всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані і досліджені докази, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, суддя дійшов до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.173-2 ч. 1, 185, 173КУпАП.

Вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення серії АА №070788 від 01.08.2024 року, АА №090443 від 01.08.2024 року; протоколом серії АА № 070789 від 01.08.2024, протоколом адміністративного затримання № 047243 від 01.08.2024, заява від 01.08.2024, пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 01.08.2024; формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 01.08.2024, рапортами від 01.08.2024, відеозаписом з нагрудних камер поліцейських з місця події.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

Статтею 36 КУпАП передбачено, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

З огляду на викладене, суддя дійшов до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ст.185 КУпАП. Разом з тим, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчинених адміністративних правопорушень та заходом державного примусу, враховуючи характер вчинених правопорушень, наявність офіційного доходу, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 15 нмдг, що становить 255 гривень, передбаченому санкцією ст. 185 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п.5ст.4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 40-1, 173, ч. 1 ст. 173-2, 185, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП, і накласти на нього стягнення, з врахуванням ст. 36 КУпАП, у виді адміністративного штрафу в розмірі 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок у дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП;

- витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з моменту проголошення постанови.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя: О.О. Романько