Код суду 233 № 233/6759/23
П О С Т А Н О В А

11 січня 2024 року суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Міросєді А. І., за участю секретаря судового засідання Ульянцевій С.А., захисника Зайцева О.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з ВП №2 Краматорського РУ ГУНП в Донецькій області, відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є діючим військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснені права згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 574584 від 31 жовтня 2023 року, ОСОБА_1 31 жовтня 2023 року о 01:10 год., на автошляху Слов`янськ- Донецьк-Маріуполь, 26 км+200 м. БП «Дружківка», керував транспортним засобом ЗАЗ 1102, номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Був оглянутий на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager 6810, тест №983, результат 1,90 %, чим порушив п.2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи.

Захисник Зайцев О.В. в судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Обґрунтовуючи свої клопотання захисник зазначив, що стороною захисту під час ретельного вивчення та аналізу матеріалів адміністративної справи встановлено, що поліцейський ОСОБА_3 не здобув жодних достатніх та беззаперечних доказів провини ОСОБА_1 , а тому поза розумним сумнівом не довів той факт, що 31.10.2023 року о 01:10 годин, останній перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння: керував автомобілем; пройшов огляд у встановленому законом порядку та погодився з його результатами. Вважає, що інспектор поліції не довів наявність у ОСОБА_1 зазначеної в направленні ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота. Поліцейським не залучено свідків та не долучено допустимого доказу, такого як відеозапис, який би підтверджував той факт, що ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем та пройшов огляд по встановленню стану сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з результатами якого погодився, а також той факт, що останньому було роз`яснено про відсторонення від керування транспортними засобам. Викладені порушення свідчать, що поліцейським ОСОБА_3 не дотримано вимог ст.266 KУпAП, що в розумінні ч. 5 згаданої статті робить проведений огляд недійсним.

У судовому засіданні досліджені такі наявні в матеріалах справи письмові докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 574584 від 31 жовтня 2023 року;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31 жовтня 2023 року;

- акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 31 жовтня 2023 року;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів без дати;

- роздруківка спеціального технічного засобу №983 від 31 жовтня 2023 року, результат тесту 1,90%;

- два фрагменти відеозаписів, один з яких з бодікамери, інший з невідомого технічного пристрою, тощо.

Вислухавши позицію захисника Зайцева О.В., дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи зазначені докази, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовними та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст.130 КУпАП відповідальність за нею настає за: керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п.2.9 «а» ПДР України), у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п.2.9 «г» ПДР України), а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР України).

Таким чином для кваліфікації діяння за ч.1 ст.130 КУпАП необхідно встановити, що особа: керувала транспортним засобом, при цьому будучи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; або передала керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, за умови, що тому, хто передає керування, відомо про такий стан; або керувала транспортним засобом та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз вищевказаних норм законодавства та диспозиції інкримінованої ОСОБА_1 статті КУпАП вказує, що законодавець чітко визначив вичерпний перелік підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП, і кожна ця обставина, як окремо, так і у сукупності з іншими, є по суті складовою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу серії ААД №574584 від 31.10.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 31 жовтня 2023 року о 01:10 год., на автошляху Слов`янськ- Донецьк-Маріуполь, 26 км+200 м. БП «Дружківка», керував транспортним засобом ЗАЗ 1102, номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Був оглянутий на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager 6810, тест №983, результат 1,90 %, чим порушив п.2.9а ПДР України.

Правова процедура, що визначає механізм огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, регламентована зокрема ст. 266 КУпАП.

Згідно ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином законодавець чітко визначив два механізми фіксації проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки: 1)з використанням технічних засобів відеозапису; 2)за участю свідків.

При дослідженні матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 встановлено, що свідки до процедури огляду останнього на стан сп`яніння не залучались.

Таким чином, з огляду на незалучення до проведення огляду ОСОБА_1 двох свідків, надані суду відеозаписи, відповідно дост.251 КУпАП є єдиними належними доказами у даній справі про адміністративне правопорушення.

В той же час, ретельним дослідженням відеозапису (файл з назвою 0000000__0009.MP4) з бодікамери поліцейського встановлено, що на ньому рух транспортного засобу не зафіксовано, відеозапис починається з діалогу працівників поліції з ОСОБА_1 , містить початок проведення огляду останнього на місці зупинки за допомогою спеціального технічного пристрою і на цьому відеозапис переривається.

На другому файлі з відеозаписом, створеним на невідомому відеозаписуючому пристрої, міститься інформація вже завершеного етапу огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , тобто наявність позитивного результату у вигляді 1,9%. При цьому сама процедура проведення огляду за допомогою спеціального технічного засобу, а саме: перевірка роботи технічного пристрою, продуття ОСОБА_1 технічного пристрою, і як наслідок отримання результату, зафіксовано не було.

Що стосується фіксації процедури огляду ОСОБА_1 з використанням технічних засобів відеозапису слід зазначити наступне.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Тобто, положення вказаного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Досліджуючи один з наданих відеозаписів правопорушення, встановлено, що фіксування проводилось не на камеру, яка закріплена на форменому одязі поліцейського, відповідно до вищенаведеного закону.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 17 липня 2019 у справі №295/3099/17 та від 13 лютого 2020 у справі №524/9716/16-а, приписами частини 3 статті 283 КУпАП передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в протоколі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Поряд з цим Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року містить чіткий перелік пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію.

Відповідно до пунктів 2, 3 Розділу II Інструкції Портативний відеореєстратор та карта пам`яті обліковуються з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів. Портативні відеореєстратори та карти пам`яті зберігаються в приміщеннях органів, підрозділів поліції та видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації, який зберігається в органі, підрозділі поліції.

Так, діючий Закон не дозволяє працівникам поліції здійснювати фіксацію порушень ПДР на особисті мобільні телефони. Всі прилади відеофіксації, зокрема такі як портативні відеореєстратори на форменому одязі поліцейського чи відеореєстратори на службових транспортних засобах мають бути виключно службовими. Всі відеозаписи мають належно реєструватися, зберігатися, видаватися лише під розписку у спеціальних журналах та використовуватись виключно у службових цілях.

Таким чином, зроблені працівниками поліції відеозаписи з особистих мобільних телефонів не можуть бути належними доказами у справах про притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення ПДР.

Враховуючи зазначене, надані суду відеозаписами події, по - перше не розкривають інформації про обставини подій, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки із вказаного диску з відеозаписом події не вбачається факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 і факту проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, що є обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП; а по друге один з відеозаписів, створений у спосіб, не відповідний нормам Закону.

З огляду на вищенаведене, відеозаписи, надані суду, не можуть вважатися належним і допустимим доказом наявності всіх елементів складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як то керування особою транспортним засобом, при цьому будучи у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння, що необхідно для правової кваліфікації діяння ОСОБА_1 .

Таким чином, відеозаписи на DVD диску, за відсутністю інших належних та допустимих доказів, свідчать про недоведеність у судовому засіданні складу інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин приходжу до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ч.3 ч.1 ст. 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя