ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/2302/23 Головуючий І інстанції Лук`яненко С.А.
Провадження № 33/818/189/24 Суддя доповідач Гєрцик Р.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Гєрцика Р.В.

секретаря судового засідання Соболєвої Є.Є.

за участю особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Черновала С.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу захисника Черновала С.О. на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1

УСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Згідно постанови судді, 08.04.2023 року о 03 годині 45 хвилин в Харківській області, Харківський район, смт.Пісочин, Полтавське шосе 202/1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом RENAULT LAGUNA д/н НОМЕР_1 із явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора DRAGER ALСOTEST 6820 і в медичному закладі КНП ХОР «ОНД» у встановленому законом порядку відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник Черновал С.О. просить постанову судді, як незаконну та необґрунтовану, скасувати та постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 неодноразово просив пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, однак отримував відмову. Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення є незаконним, оскільки попри численні прохання ОСОБА_1 працівники поліції не провели перевірку на стан алкогольного сп`яніння, не забезпечили таку можливість, а отже і стан алкогольного сп`яніння не був доведений.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з чисельними порушеннями, оскільки не вірно зазначено адресу місця зупинки транспортного засобу, не були залучені свідки під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також в протоколі про зазначено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, однак відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що ОСОБА_1 не було вручено копію акту огляду

Мотиви суду

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено,що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваного рішення, дані вимоги закону при розгляді справи щодо ОСОБА_1 судом виконані. Висновки про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд обґрунтував низкою доказів, яким дана відповідна оцінка в постанові.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність ст.130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, судовим розглядом встановлено, що 08.04.2023 року о 03 годині 45 хвилин в Харківській області, Харківський район, смт Пісочин, Полтавське шосе 202/1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом RENAULT LAGUNA д/н НОМЕР_1 із явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора DRAGER ALСOTEST 6820 і в медичному закладі КНП ХОР «ОНД» у встановленому законом порядку відмовився.

Внаслідок зазначених подій та встановлених фактичних даних працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 455121 від 08.04.2023 року.

Крім того, факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 окрім протоколу, також підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом надано правильної оцінки, а саме:

- оглянутими відомостями відеозапису долученого працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, які беззаперечно доводять зазначені в протоколі подію та обставини правопорушення з боку водія ОСОБА_1 ;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.04.2023 року, відповідно до якого огляд не проводився оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння;

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- рапортом поліцейського взводу 1 роти 3 батальйону 4 УПП в Харківській області Є.Ткачина, в якому зазначено, що 08.04.2023 року о 03 год.40 хв. під час несення служби на СП Пісочин, екіпаж 0312, зупинив т/з RENAULT LAGUNA д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , котрий рухався у комендантську годину. Під час спілкування ОСОБА_1 надав службове посвідчення поліцейського слідчого Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області. Під час спілкування у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора DRAGER ALСOTEST 6820 і в медичному закладі КНП ХОР «ОНД», на що водій відмовився в обох випадках. На водія був складений протокол за ч.1 ст.130 КУпАП серії ААД №455121, а транспортний засіб передано під розписку ОСОБА_3 , який зобов`язався доставити автомобіль до місця стоянки;

- розпискою ОСОБА_3 про отримання автомобіля Рено Лагуна НОМЕР_2 і зобов`язання доставити автомобіль до місця стоянки;

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Апеляційний суд приймає до уваги, що апелянтом не спростовується факт того, що 08.04.2023 року о 03 годині 45 хвилин в Харківській області, Харківський район, смт.Пісочин, Полтавське шосе 202/1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом RENAULT LAGUNA д/н НОМЕР_1 та був зупинений на вимогу працівників поліції на посту ДПІ.

Крім того, факт керування автомобілем ОСОБА_1 при обставинах, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у справі, а саме відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції

Доводи апелянта про те, що на відеозапису не міститься категорична відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а навпаки він погодився та просив провести такий огляд у медичному закладі, однак йому було відмовлено є необґрунтованими та такими, що спростовуються відомостями зазначеного відеозапису, з якого чітко вбачається, що після зупинки автомобіля о 3.45 год працівниками патрульної поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest, при цьому ОСОБА_1 двічі попереджають про те, що ведеться відеофіксація на нагрудні камери поліцейських. ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Drager Alcotest відмовився.

В подальшому, працівниками патрульної поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», на що ОСОБА_1 також відмовився, працівники патрульної поліції повідомили ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення вимог п.2.5 ПДР України за, що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В подальшому протягом тривалого часу працівники поліції складали протокол про адміністративне правопорушення та ОСОБА_1 будь-яких висловлювань з приводу того, що він бажає пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі не висловлював. Лише після того, як працівник поліції почав ознайомлювати ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення його знайомий, який прибув на місці події о 05.15 год повідомив, що ОСОБА_1 бажає пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», коли працівники патрульної поліції вкотре роз`яснюють водієві, що стосовно нього вже складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки він вже відмовився від проходження такого огляду в установленому законом порядку.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що посилання захисника на те, що ОСОБА_1 наполягав на проведенні стосовно нього огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, а працівники патрульної поліції відмовили йому в доставленні його до медичного закладу для проходження такого огляду, не знаходять свого підтвердження жодними доказами та спростовуються відеозаписами з бодікамер поліцейських.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення є незаконним, оскільки попри численні прохання ОСОБА_1 працівники поліції не провели перевірку на стан алкогольного сп`яніння, не забезпечили таку можливість, а отже і стан алкогольного сп`яніння не був доведений є необґрунтованими, оскільки поняття «виявлення у особи ознак сп`яніння» та «встановлення стану сп`яніння особи» є різними за своїм правовим змістом. Ознаки сп`яніння, які виявляються поліцейським при первинному контакті з особою на місці зупинки, визначаються в межах дискреційних повноважень поліцейського в результаті візуального огляду особи, її поведінки, запахів тощо, і саме ці ознаки є підставою для пропозиції особі пройти огляд на стан сп`яніння.

Виявлення ознак, як виходить зі змісту діючого законодавства, не потребує проведення будь-яких спеціальних дій з боку поліцейського та складання поліцейським будь-яких документів. З огляду на те, чи погодиться особа на проходження огляду на стан сп`яніння, чи відмовиться від цього, поліцейський вносить виявлені ознаки або до протоколу про адміністративне правопорушення в разі відмови, або до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо особа надала згоду на проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

В даному випадку працівники поліції, оцінивши поведінку та стан ОСОБА_1 , дійшли до висновку, що він може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, а тому в порядку вимог ПДР України запропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Не має істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія транспортного засобу встановлення факту оформлення відповідного направлення до медичного закладу працівником поліції, оскільки наявність або відсутність акту огляду чи направлення до медичного закладу в матеріалах справи не впливає на правову оцінку дій водія транспортного засобу, який відмовився від проходження відповідного огляду на вимогу поліцейського.

Апеляційний суд акцентує увагу, що за своїм правовим значенням направлення на огляд є лише правовою підставою для проведення огляду лікарем медичного закладу.

Враховуючи викладене, направлення на огляд водія до медичного закладу передбачено для вручення лікарю у випадку його проведення, вручення копії направлення на медичний огляд іншим особам не передбачено законодавством.

Також, вручення акту огляду передбачено у разі проходження особою огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з значенням в нього результатів такого огляду, однак, як убачається з акту огляду, долученого до матеріалів справи, ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду.

Доводи апелянта про те, що складання протоколу про адміністративне правопорушення не за місцем вчинення адміністративного правопорушення вказаного в протоколі, а саме: АДРЕСА_1 , де за геолокацією знаходиться заправка «ОККО», а не стаціонарний блокпост поліції, та відсутність повноважень працівника патрульної поліції складати протокол про адміністративне правопорушення, оскільки екіпаж патрульної поліції у складі якого була особа, що складала протокол, приїхав на виклик пізніше, як на істотне порушення, є безпідставними.

Як убачається із відеозаписів із бодікамер патрульних поліцейських, автомобіль RENAULT LAGUNA д/н НОМЕР_1 був зупинений на стаціонарному блокпосту поліції в смт Пісочин Харківського району Харківської області, де на чергуванні з 20 год.07.04.2023 року по 18 год. 08.04.2023 року згідно відомостей про розстановку сил та засобів роти №3 батальйону №4 УПП в Харківській області перебував саме екіпаж патрульної поліції у складі поліцейського, який склав протокол про адміністративне правопорушення.

Також, як убачається з роздруківки мапи Харківської області, то заправка ОККО знаходиться за адресою: смт Пісочин, Полтавське шосе 202, а протокол про адміністративне правопорушення було складено за адресою: смт.Пісочин, Полтавське шосе 202/1.

Зміст відеозапису є логічним, послідовним, а тому апеляційний суд вважає, що зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами, яким судом було надано належної та правильної оцінки.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції відеозапис поліцейського обґрунтовано прийнятий як належний та допустимий доказ

Таким чином, відомості зафіксовані на вказаному відеозаписі, повністю спростовують доводи апелянта та свідчать, що поліцейський діяв з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», якою визначено порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що відповідно до ст.267 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Однак, як було встановлено дії службової особи що складала протокол та фіксувала правопорушення, в порядку передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися в порядку ст.267 КУпАП . Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час зупинки ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції та іншим нормативним актам.

З огляду на викладені обставини, на момент зупинки та висловлення пропозиції ОСОБА_1 з боку працівників поліції щодо проходження відповідного огляду на місці або у медичному закладі у водія не було достатніх підстав відмовлятись від такої законної вимоги або ставити її під сумнів, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що доказів які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді, а тому підстав для скасування постанови судді та закриття справи на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУПАП, як на тому наполягає апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Також, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що твердження захисника про те, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 08.04.2023 року та Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не містять підпису ОСОБА_1 , не спростовують фактів, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки технічний прилад фактично не був застосований, а підпис відсутній через відмову ОСОБА_1 від проходження огляду.

Аргументи апелянта, що працівниками поліції не було залучено двох свідків, не беруться до уваги апеляційного суду, оскільки вимогами ч. 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як убачається з матеріалів справи, працівниками поліції здійснювалася фіксація події, відеозапис долучено до матеріалів справи.

З довідки інспектора УПП в Харківській області ДПП вбачається, що ОСОБА_1 03.03.2023 року отримав посвідчення водія НОМЕР_3 , тобто ним було складено іспит на знання вимог ПДР України. За таких обставин, апеляційний суд вбачає, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції є свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст.10 КУпАП

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, як штраф з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, суд першої інстанції враховував характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників.

Застосований районним судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для її виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України, наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Черновала С.О.. залишити без задоволення.

Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2023 року, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик