ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/2551/23 Суддя суду 1 інстанції Іващенко С.О.
Провадження № 33/818/159/24 Суддя суду апеляційної інстанції Курило О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Ковері Р.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю його захисника Приблуди Є.В., з участю потерпілого ОСОБА_2 та його представника Громова А.В., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові, справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника ОСОБА_1 на постанову Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14.11.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14.11.2023 рокупровадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

З постанови Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14.11.2023 рокувбачається, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 223625 від 06.06.2023 ОСОБА_1 о 11.30 год. в м.Харкові на перехресті бульвару Б.Хмельницького та вул.Рибалка керував автомобілем марки «Hyundai», державний номер НОМЕР_1 , повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофора, не дав дорогу автомобілю «Toyota», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого сталося зіткнення. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушенні вимоги п.16.6 ПДР України та вчинене правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Однак суд першої інстанції прийняв рішення про закриття провадження по даній справі, оскільки з дня вчинення правопорушення, а саме з 21.05.2023 сплив строк накладення адміністративного стягнення.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На вказану постанову захисник ОСОБА_1 адвокат Приблуда Є.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14.11.2023 рокута прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував всі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки поясненням свідків та доказам, які наявні в матеріалах справи.

Апелянт пояснює обставини справи. Так, 21.05.2023 року близько 11.30 ОСОБА_1 рухався на автомобілі Hyundai Accent, державний номерний знак НОМЕР_1 , по бульвару Богдана Хмельницького у бік проспекту Героїв Харкова у крайній лівій смузі руху.

На перехресті бульвара Б.Хмельницького з вулицею Рибалка ОСОБА_1 дочекався зеленого сигналу світлофору та здійснив маневр поворот наліво після чого зупинився, щоб пропустити автомобілі, які рухаються прямо у напрямку від проспекту Героїв Харкова в сторону проспекту Олександрівського.

Як вбачається з апеляційної скарги, ОСОБА_1 дочекався, щоб проїхали всі машини прямо, а ті що не встигли проїхати, зупинилися перед світлофором та побачив, що загорівся зелений сигнал світлофору по напряму руху у бік вул.Рибалка, тому почав рухатися прямо, пересікаючи другу частину перехрестя.

Наголошує, що при цьому ОСОБА_1 переконався, що справа від нього всі автомобілі припинили свій рух. Так, на першій смузі від нього стояв автомобіль із увімкненим поворотом наліво, у другій стояв автомобіль без включених поворотних сигналів, який скоріш за все прямував прямо, у третій смузі нікого не було, а на зустріч по вулиці Рибалко рухався автомобіль, який ще не доїхав до перехрестя та був на значній відстані від стоп-лінії на перехресті.

ОСОБА_1 почав рух по вул.Рибалка прямо перетнув першу лінію, де стояв автомобіль, перетнув другу лінію, де стояв інший автомобіль і коли порівнявся з третьою лінією та майже закінчив проїзд перехрестя, то побачив, що справа на швидкості «летить» автомобіль Toyota Camry з номерним знаком НОМЕР_2 .

Апелянт пояснює, що його підзахисний відчув удар у правий бік машини. Вказує, що водій автомобіля Toyota Camry запропонував не викликати поліцію та швидку. На його пропозицію ОСОБА_1 із пасажирами транспортного засобу, яким він керував, не погодились.

Пояснює, що у лікарні дружині підзахисного ОСОБА_3 , яка була в машині під час дорожньо-транспортної пригоди, поставили діагноз: струс головного мозку та гематоми, а у тещі були чисельні гематоми (копії довідок наявні в матеріалах справи).

Транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 внаслідок зіткнення відкинуло десь на 5 метрів та виштовхнуло на тротуар по вул.Рибалка, автомобіль Toyota Camry зупинився в тому ж напрямку, що і рухався по бул.Богдана Хмельницького, в 12-ти метрах від місця зіткнення, а на дорозі були відсутні сліди гальмування автомобіля Toyota Camry.

Внаслідок зіткнення автомобіль Hyundai Accent зазнав пошкоджень.

Апелянт уточнює, що в подальшому ОСОБА_1 мав надію, що камера відеоспостереження має підтвердження його невинуватості, однак отримав відповідь, що вона не працює. Крім того, ОСОБА_1 повідомив, що у нього є свідок, який був у момент ДТП на цьому перехресті та який може підтвердити, що він рухався на зелений сигнал світлофора, однак вказане було проігнороване капітаном поліції ОСОБА_4 .

На підставі вищевикладеного апелянт робить висновок, що протокол складено з порушенням КУпАП та стосовно особи, яка не вчиняла адміністративного правопорушення.

Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не взято до уваги письмові пояснення свідка ОСОБА_5 та не допитано його у судовому засіданні.

Вказує, що ОСОБА_1 як при складанні протоколу, так і в суді першої інстанції заперечував факт порушення п.16.6 ПДР України.

Апелянт наголошує, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують факт, вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, захисник Приблуда Є.В. вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

У судове засідання з`явився ОСОБА_1 та його захисник адвокат Приблуда Є.В. Вказані особи підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Перед початком розгляду апеляційної скарги адвокатом Приблудою Є.В. було заявлене клопотання про виклик свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 .

В свою чергу представник потерпілого Громов А.В. у судовому засіданні, яке відбулося 10.01.2024, заявив відповідне клопотання про допит свідка ОСОБА_6 .

Для повного, всебічного й об`єктивного дослідження всіх обставин справи заявлені клопотання було задоволено і викликано в судове засідання вищезазначених осіб.

Вислухавши пояснення свідків, не вдалося за можливе з`ясувати деталі дорожньо-транспортної пригоди, оскільки свідчення ОСОБА_5 та ОСОБА_3 були на користь ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Hyundai Accent, державний номер НОМЕР_1 , а пояснення ОСОБА_6 підтверджували позицію ОСОБА_2 водія автомобіля Toyota Camry з номерним знаком НОМЕР_2 .

З метою з`ясування обставин справи 17.01.2024 суд апеляційної інстанції постановив направити запити до КП «Харків-сигнал» та КП «Шляхрембуд».

Так, у відповідь на направлений запит начальник КП «Харків-сигнал» Курлов А. зазначив яким чином працював світлофорний об`єкт на перехресті бульвару Б.Хмельницького та вул.Рибалка та направив схему організації дорожнього руху.

В свою чергу заступник нач.КП «Шляхрембуд» ОСОБА_7 зазначив, що у розпорядженні підприємства немає інформації, яка запитувалась судом.

Крім того, стороною захисту до матеріалів справи було долучено фотографії та відеозаписи, які були досліджені у судовому засіданні.

Основним аргументом сторони захисту є те, що ОСОБА_1 не вважає себе винним у дорожньо-транспортній пригоді, бо керував транспортним засобом відповідно до ПДР України. Крім того, адвокат Приблуда Є.В. зазначив, що у нього є сумніви стосовно показів свідка ОСОБА_6 , оскільки товариська розмова між ним та ОСОБА_2 може свідчити про те, що вони були знайомі раніше.

ОСОБА_2 визнав, що неодноразово потрапляв у дорожньо-транспортні пригоди, однак не вважає себе винним у цьому конкретному випадку.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов висновку про закриття провадження, оскільки з дня вчинення правопорушення, а саме з 21.05.2023 сплив строк накладення адміністративного стягнення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення всіх учасників, які були присутні у судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції прийшов до наступного рішення.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за правопорушення, підвідомче суду, може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно з п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Судом першої інстанції встановлено, що дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбулась 21.05.2023 року. Зазначене підтверджується матеріалами справи та не спростовується учасниками справи.

Однак особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не погодилася з тим, що судом першої інстанції встановлено його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, тому просить встановити його невинуватість та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Чинними нормами КУпАП дійсно не передбачено, чи підлягає встановленню вина особи щодо якої закривається справа про адміністративне правопорушення на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що вказане питання необхідно вирішувати, виходячи з аналізу чинних процесуальних норм КУпАП, а також керуючись положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий суд особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вважаємо за необхідне наголосити на тому, що питання стосовно встановлення вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, повинно вирішуватись у кожній конкретній справі в залежності від стадії провадження, на якій виникли обставини, передбачені ст.247 КУпАП, що виключають провадження у справі, а також з урахуванням позиції особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо підстав для закриття провадження у справі.

Зокрема, якщо обставина, передбачена п.7 ст.247 КУпАП виникла під час розгляду справи в суді першої інстанції, і особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить, не заперечує та/або погоджується на закриття провадження у справі з підстав закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, то закриття провадження є можливим без вирішення питання про встановлення вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Дана норма є імперативною і не передбачає обов`язку суду визначати питання винності чи невинності особи, оскільки по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічне положення міститься в рішенні ЄСПЛ у справі «Грабчук проти України» від 26.09.2006, за яким у разі закриття провадження по справі, питання про доведеність вини особи не має вирішуватися.

Також відповідно до висновку Вищого адміністративного суду України «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності» у разі закриття провадження по справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не встановлюється.

Отже, після закінчення вказаних строків унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з`ясувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.

При цьому, пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Більше того, на думку суду, в даному випадку, матеріали справи не містять достатньої кількості відомостей щодо події дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім.засл.проф. М.С.Бокаріуса» було проведено судову автотехнічну експертизу №21823 від 25.09.2023 та зроблено висновок, що експертним шляхом неможливо встановити чи мав водій автомобіля Hyundai Accent ОСОБА_1 технічну можливість попередити зіткнення з транспортним засобом Toyota Camry та неможливо вирішити питання про те, чи знаходилися дії водії автомобіля Hyundai Accent ОСОБА_1 в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимоги апелянта не вдається за можливе задовольнити. Суд першої інстанції правильно встановив факт спливу строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Разом з цим апеляційний суд робить висновок, що даному випадку за доказами, наявними матеріалах справи, не вдається за можливе встановити вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На підставі вищевикладеного, питання щодо доведеності вини ОСОБА_1 не вирішується.

Інших обставин, які б свідчили про невідповідність висновків суду першої інстанції законодавству, в апеляційній скарзі не наведено та судовим розглядом суду апеляційної інстанції не встановлено.

Важливо наголосити, що низка рішень ЄСПЛ дійсно містить, розвиває та удосконалює підхід до обґрунтованості (вмотивованості) судових рішень.

До того ж, у пункті 34 рішення у справі «Шкіря проти України» (заява № 30850/11) ЄСПЛ повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватися виключно з огляду на обставини справи (див., наприклад, рішення у справах «Гарсія Руіз проти Іспанії» [ВП] (Garcia Ruiz v. Spain) [GC], заява № 30544/96, пункт 26, ЄСПЛ 1999-I, «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 25, від 18 липня 2006 року, «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява №22750/02, пункти 42-47, від 15 листопада 2007року, та «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява №5231/04, пункти 18 і 19, від 07 жовтня 2010 року).

Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14.11.2023 рокупо справі щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника, залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст.294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М.Курило