ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Кифлюк В.Ф., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 20.02.2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо нього за ст. 204-1 ч.2 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В :

Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 20 лютого 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-1 ч.2 КУпАП і на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605,60 грн.

Згідно постанови суду, 10.02.2024 року ОСОБА_1 о 17.35 год., у складі групи осіб, вчинив спробу незаконного перетину державного кордону України в Румунію, поза встановленим пунктом пропуску через державний кордон України, на напрямку 882 прикордонного знаку, а саме: на відстані 800 м в бік кордону, на ділянці відповідальності ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що відноситься до території Кам`янецької об`єднаної територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» та вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Вказував, що він в машині перебував в якості пасажира і протягом усього часу затримання повідомляв, що їхав оглянути земельну ділянку неподалік, яку мали намір з товаришами придбати для власних потреб. Про те, що він їхав ЄУНСС 715/520/24 НП 33/822/207/24 головуючий у 1 інстанції Григорчак Ю.П.

дорогою, яка знаходиться на відстані 800 м від кордону, він не знав, а тому вважає, що це свідчить про відсутність прямого умислу на незаконний перетин кордону.

Стверджував, що в матеріалах справи не має допустимих доказів того, що

він вчиняв будь-які дії щодо незаконного перетину державного кордону. А описана в протоколі про адміністративне правопорушення позиція про вказану спробу, ґрунтується тільки на рапорті начальника відділення інспекторів прикордонної служби. Також, до протоколу не долучено відео з боді камер, показів свідків, в тому числі і таксиста, який його перевозив.

Звертає увагу, що відносно водія таксі, який віз їх дорогою, що знаходилась на відстані 800 м від державного кордону, протокол не складався, адміністративне затримання не застосовувалось.

Зазначав, що в протоколі не вказано жодних відомостей про групу осіб, які перетнули або здійснили спробу перетинання державного кордону. Так само відсутні відомості про попередні адміністративні притягнення його за подібні правопорушення. А тому вважає, що складений протокол за ч.2 ст. 204-1 КУпАП не містить формулювання суті правопорушення, яке б давало підстави для кваліфікації за ч. 2 ст.204-1 КУпАП.

Вказував, що копію оскаржуваної постанови він не отримував, також його не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, що позбавило його можливості надати суду свої пояснення та заперечення.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, від нього не надходило клопотань про відкладення судового розгляду.

Перевіривши матеріали провадження та наведені апелянтом аргументи щодо зміни судового рішення, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, за спробу незаконного перетину державного кордону України, вчиненого групою осіб, всупереч доводів його апеляційної скарги, Так, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими доказами, які зазначено в ст. 251 КУпАП.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №250210 від 10.02.2024 року, в цей день о 17.25 год. ОСОБА_1 , діючи у складі групи осіб, спільно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Румунію, поза пунктами пропуску через державний кордон України на напрямку 822 прикордонного знаку, на території Кам`янецької об`єднаної територіальної громади, Чернівецького району Чернівецької області, на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». ОСОБА_1 був виявлений прикордонним нарядом (а.с.1)

Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 діяння, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, підтверджуються також протоколом про адміністративне затримання від 10.02.2024 року (а.с.2 ), рапортом Чернявського О. (а.с. 6 ).

Протокол про вчинення адміністративного правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, оформлений компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, в присутності ОСОБА_1 , із зазначенням в ньому всіх даних і суті адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші відомості, необхідні для вирішення справи, підписаний уповноваженою особою та ОСОБА_1 без зауважень.

З рапорту начальнику відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_5 , вбачається, що 10.02.2024 він отримав доповідь від прикордонного наряду про виявлення на напрямку 822 прикордонного знаку, на відстані 800 м до лінії державного кордону на території Кам`янецької об`єднаної територіальної громади в межах прикордонної смуги поблизу населеного пункту Багринівка під час руху в сторону державного кордону 3-х громадян.

Цими громадянами виявились ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , мешканці Київської області. Під час опитування про мету їхнього руху в бік кордону нічого пояснити не могли, законних підстав для виїзду за кордон не мали, військово облікових документів не надали. Своїми діями вказані громадяни порушили прикордонний режим, а саме здійснили в`їзд на територію Кам`янецької об`єднаної громади без будь-яких документів, що надають право на перебування у визначеній смузі місцевості державного кордону, а також рухались до прикордонної смуги без дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби. Своїми діями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 вчинили спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску через державний кордон України (а.с.6).

Оцінюючи вказаний рапорт та інші докази по справі на предмет їх достовірності, апеляційний суд бере до уваги те, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні дані, які можуть свідчити про те, що дії уповноважених осіб прикордонної служби при затриманні ОСОБА_1 та при оформленні відносно нього матеріалів адміністративного правопорушення, були незаконними та протиправними. У матеріалах справи немає відомостей про те, що ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів з відповідними заявами про незаконність дій прикордонного наряду щодо нього або оскаржував такі дії у встановленому законом порядку.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості викласти у протоколі або окремо свої заперечення щодо викладених у протоколі фактів, надати власні пояснення з приводу причин його знаходження 10.02.2024 в районі 882 прикордонного знаку, однак таких заперечень чи пояснень не виклав, що, на переконання апеляційного суду, свідчить про непослідовність позиції останнього та підтверджує той факт, що відповідна версія виникла вже на стадії апеляційного розгляду з метою уникнення відповідальності.

Вищенаведені докази, які є належними і допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не встановлено.

Наявні у матеріалах справи докази беззаперечно свідчать про незаконне перебування ОСОБА_1 в межах контрольованого прикордонного знаку № 882, поблизу лінії державного кордону на відстані 800 м та про порушення останнім вимог cт. 9, 12 Закону України «Про державний кордон Украйни» від 04.11.1991, а відтак скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, за вказаних у протоколі обставин.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази того, що він вчинив спробу перетнути державний кордон України, оскільки у нього не було прямого умислу на незаконне перетинання державного кодону України, є голослівними, з огляду на таке.

Відповідно до диспозиції частини другої статті 204-1 КУпАП, передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передчачених астиною першої цієї статті.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , суть вчиненого ним правопорушення полягає у спробі незаконного перетину державного кордону України поза пунктом пропуску в складі групи осіб, прізвища яких також зазначено в протоколі про адміністртивне правопорушення.

Згідно ст.9 Закону України «Про державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не мав умислу незаконно перетинати державний кордон з України в Румунію, а їхав оглядати з товаришами земельну ділянку, яка знаходиться на відстані 800 м від державного кордону України, суд враховує те, що апелянт не посилався на конкретні докази та обставини, які б підтверджували вказаний факт та спростовували б висновки суду першої інстанції про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Зазначені апелянтом доводи апеляційний суд оцінює, як обрану лінію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, оскільки вони спростовуються сукупністю належних та допустимих доказів, які повно та всебічно досліджені судом першої інстанції.

Що стосується твердження апелянта про те, що його не було повідомлено про час та місце розгляду справи, то вони є необґрунтованими, оскільки, ОСОБА_1 був достатньо проінформований, що відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення, який власноручно ним підписаний та в якому було вказано, що справа про адміністративне правопорушення розглядатиметься у Глибоцькому районному суді Чернівецької області 20.02.2024 року о 12 год. 20 хв. (а.с.1).

Також не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 про те, що відносно водія таксі не було складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки процедура оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення є прерогативою спеціально уповноважених не те законодавством посадових осіб.

З урахуванням досліджених по справі доказів, вважаю, що прийняте судом рішення є законним та вмотивованим, а тому підстав для скасування постанови суду та закриття провадження немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 20 лютого 2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 204-1 ч.2 КУпАП залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф.Кифлюк

Копія. Згідно з оригіналом: суддя