ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Рівне

Cуддя Рівненського міського суду Рівненської області Головчак М.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Губар Н.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.184 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 159539 від 12.08.2024, 26.07.2024, близько 14 год., в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , будучи матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухиляється від виконання батьківських обов`язків, що призвело до того, що син ОСОБА_2 вимагав гроші та погрожував ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час розгляду справи ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнала, вказала, що є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , постійно приймає участь у його житті, слідкує за його навчанням та вихованням. Cин забезпечений усім необхідним. Коли у дитини стався інцидент з ОСОБА_4 , вона перша відразу звернулася до органів поліції із заявою про необхідність втручання та прийняття відповідного рішення, а вже потім матір ОСОБА_5 написала заяву, щоб відвести від свого сина підозру.

Свідок ОСОБА_6 , дала показання, що її неповнолітній син ОСОБА_7 , 2010 р.н., товаришував з неповнолітніми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . ЇЇ син ОСОБА_7 та ОСОБА_2 не вимагали гроші у ОСОБА_3 і не погрожували, а навпаки останній підговорив старших хлопців, щоб вимагали гроші у її сина та ОСОБА_2 . У зв`язку з цим вони зверталася із заявою у поліцію.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та показання свідків, суд приходить до висновку наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 278 КУпАП, орган та (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, що б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви суду.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30.09.2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04), "Карелін проти Росії" (заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Посадовою особою органу поліції щодо ОСОБА_1 порушено адміністративне провадження за ч.1 ст. 184 КУпАП, про що складено вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 12).

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені ст. 150 Сімейного кодексу України.

Диспозиція ч.1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Отже, з наведених вище норм слідує, що ухиленням від виконання батьківських обов`язків повинна вважатись не будь-яка дія, а саме невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Ухиленням від виконання своїх батьківських обов`язків, слід розуміти різні форми бездіяльності, внаслідок яких відсутня необхідна турбота щодо виховання та освіти дітей. відсутність створення необхідних умов для своєчасного отримання ними виховання, успішного навчання, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо. Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі.

Згідно з повідомленням Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у службі у справах дітей, як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах не перебуває.

Як вбачається з характеристики ОСОБА_2 , учня 9-Г класу Рівненського ліцею №22 він характеризується позитивно, бере активну участь у житті ліцею та класу. Має авторитет серед товаришів, підтримує дружні стосунки з учнями. Батьки приділяють належну увагу вихованню сина, турбуються про його розвиток. Вони систематично відвідують школу, цікавляться не лише Іллею, а й справами класу, стосунками сина з однокласниками.

Правопорушення описане в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає обставинам, які були встановлені під час розгляду справи, не доведений жодним доказом (доказами), долученими до матеріалів справи, які б давали достатні підстави для беззаперечного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 184 КУпАП.

Зі змісту згаданого протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається, як і під час розгляду справи не встановлено, у який спосіб ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї неповнолітньої дитини, у чому конкретно полягало невиконання таких обов`язків, та яким чином її дії або бездіяльність призвели до її ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо догляду за своїм неповнолітнім сином.

З огляду на обставини справи, які встановлені під час розгляду справи, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показання допитаного свідка, не є достатніми для визначення в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ч. 1ст. 184 КУпАП, та не свідчать про ухилення нею від виконання своїх батьківських обов`язків.

У відповідності до п.1 ст. 247 КУпАП, п ровадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в ході розгляду справи не здобуто доказів, які б вказували про наявність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Головчак М.М.