ПОСТАНОВА

іменем України

30.01.2024 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП, 16.12.2023 о 23:53 годині у місті Дніпрі по вул. Каруни, 135а, повторно керував транспортним засобом «Ford F 150», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, був сповіщений про дату, час і місце судового розгляду справи на: 03.01.2024 о 09:00 годині; 11.01.2024 о 09:00 годині; 18.01.2024 о 09:00 годині; 25.01.2024 о 08:40 годині; 30.01.2024 о 08:40 годині судовими-смс повістками, які він не отримав у зв`язку із тимчасовою недоступністю абонента, а також ОСОБА_1 повідомлявся через офіційний веб-сайт судової влади, тобто судом прийнято вичерпні заходи для його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Заяв чи клопотань від останнього про розгляд справи за його участю не надходило.

24.02.2022 Рада Суддів України відповідно до статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Положення про Раду суддів України, затвердженого Х позачерговим з`їздом суддів України 16.09.2010 (із подальшими змінами) прийняла рішення № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень Вищої ради правосуддя та воєнних дій з боку російської федерації. Серед іншого, Рада Суддів України вирішила: Звернути увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена.

02.03.2022 Рада Суддів України надала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, у яких зазначила, що особливості роботи суду визначаються виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні, а при визначенні умов роботи суду у воєнний час необхідно керуватися реальними поточними обставинами, що склалася в регіоні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, враховуючи реальні поточні обставини, що склалися у містіДніпрі, а також те, що робота Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська не припинена, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, тобто добросовісно не виконав процесуальні обов`язки, вважаю можливим розгляд справи здійснювати у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване, законне рішення.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» убачається, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Як слідує з вимог п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право керувати транспортним засобом «Ford F 150», державний номерний знак НОМЕР_1 , тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно норм, встановлених законами держави Україна.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376.

Інструкцією № 1376 встановлено порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах, матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також визначено порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Тобто, вищевказані положення КУпАП та Інструкції № 1376 визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішеннях ЄСПЛ, зокрема по справах «Коробов проти України» від 21.07.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

З матеріалів справи убачається, що винуватість ОСОБА_1 підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, що містяться у справі про адміністративне правопорушення, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 556134 від 17.12.2023, який складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП. Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений. Протокол містить пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: «Надам у суді». З приводу незгоди з фактичними обставинами, викладеними у протоколі, жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу, чи після його оформлення ОСОБА_1 не заявляв. Згідно протоколу слідує, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ), роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, а також положень ст. 268 КУпАП;

- безперервним відеозаписом з нагрудних камер патрульних поліцейських №474117, № 474397, № 471258, переглянутим судом, де зафіксовані події за участю ОСОБА_1 , які мали місце в нічний час з 16.12.2023 по 17.12.22023;

- направленням на огляд водія на стан наркотичного сп`яніння до закладу охорони здоров`я, згідно якого ОСОБА_1 було виписано направлення до КП ДБКЛПД ДОР для проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я;

- карткою обліку адміністративного правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 , постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2023, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.130 КУпАП України.

- довідкою з УПП в Дніпропетровській області ДПП, згідно якої ОСОБА_1 отримував водійське посвідчення.

За таких обставин дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Так, вищенаведеним відеозаписом з місця події встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено в нічний час у м. Дніпрі по вул. Каруни, 135а. Поліцейським на підставі ст. 34 Закону України Про Національну поліцію було проведено поверхневий огляд водія ОСОБА_1 , його транспортного засобу, за результатами чого була викликана слідча оперативна група.

Під час спілкування з ОСОБА_1 працівниками поліції було запропоновано пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я, оскільки у них виникла підозра, що водій має ознаки наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей, які не реагують на світло. У свою чергу ОСОБА_1 надає свою згоду пройти даний огляд у медичному закладі (00:45:06), однак упродовж усього спілкування останнім з працівниками поліції, він усіляким чином проявляв пасивну поведінку. Тобто не заперечував в категоричній формі свою відмову від проходження огляду, при цьому намагався його уникнути в інший спосіб, шляхом затягуваннями розмови, висловлення зустрічних вимог, заперечень щодо дій працівників поліції.

Суд зауважує, що відеозапис фіксувався більше ніж дві години, а саме: 02 години 06 хвилин 54 секунди.

На переконання суду, із фактичних даних вказаного відеозапису слідує, що ОСОБА_1 ухилявся від виконання законних розпоряджень працівників поліції щодо проходження огляду в закладі охорони здоров`я, тобто його дії фактично спрямовані на відмову від проходження такого огляду.

Крім того суд вважає за необхідне зазначити й те, що відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Тобто за змістом цієї норми поліцейський, як посадова особа на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п. 3, 4 Розділу І Інструкції, про що й було виказано працівником поліції в ході спілкування із ОСОБА_1 (00:45:55).

Суд вбачає, що працівники поліції діяли ідповідно до вказаної норми Інструкції та повідомили ОСОБА_1 про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук), у зв`язку з чим запропонували пройти відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння.

Стосовно не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, суд зазначає, що матеріалами справи встановлено, що останній, як особа, яка керувала транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, була відсторонена від керування транспортним засобом. Зокрема, дане відображено у рапорті поліцейського, що водія ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом, відповідно до ст. 266 КУпАП. А незастосування працівниками поліції заходів забезпечення провадження в ході оформлення матеріалів справи про адміністративні правопорушення у зв`язку з вчиненням правопорушення, не спростовує факту його вчинення.

Сукупність наведених вище обставин, свідчить про легітимність дій поліцейських та наявність у них законних підстав для висловлення на адресу водія вимоги щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, зважаючи на існування таких ознак наркотичного сп`яніння, як тремтіння пальців рук та розширені зіниці очей, які не реагують на світло, які були виявлені (встановлені) поліцейськими на місці зупинки водія та зафіксовані за допомогою технічних засобів фіксації.

Встановивши наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, врахувавши та оцінивши поведінку водія, яка фактично свідчила про відмову водія від проходження огляду у спеціалізованому закладі охорони здоров`я, зафіксувавши ці обставини за допомогою відеозапису, правоохоронці правомірно склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП у зв`язку з порушенням останнім вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Твердження ОСОБА_1 зафіксовані на відеозапису, що він в період з 16.12.2023 по 17.12.2023 не перебував в стані наркотичного сп`яніння чи під дією медичних препаратів, суд відхиляє, оскільки такий склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП, як відмова від проходження огляду є правопорушенням з формальним складом, тобто є закінченим саме з моменту висловлення водієм відмови або пасивної відмови, від проходження огляду, яку в даному випадку проявив саме ОСОБА_1 (пасивну).

Суд наголошує, що він не вправі з`ясовувати причини, які обумовили ОСОБА_1 до такої пасивної відмови від медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Однак дане суд розцінює, як спосіб захисту ОСОБА_1 від пред`явленого йому обвинувачення (складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.130 КУпАП).

Наявна в адміністративному провадженні сукупність наведених вище прямих і непрямих доказів вчинення адміністративного правопорушення, які за змістом є чіткими, зрозумілими і послідовними, такими, що в достатній мірі повно викривають правопорушника у вчиненні інкримінованого йому адміністративному правопорушенні надала суду можливість постановити рішення за наслідками розгляду адміністративного провадження.

Судом встановлено, що вказані у постанові та досліджені в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, доведеність вини у його вчинені та для прийняття законного та обґрунтованого рішення в адміністративному провадженні, що дало змогу суду прийти до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.130 КУпАП, який зроблено з дотриманням вимог вищевказаного Закону на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які були досліджені та перевірені під час судового розгляду, а також оцінені відповідно до вимог КУпАП.

При цьому, суд зауважує, що ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи п`ять разів, останній знав, що протокол відносно нього буде скеровано до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. Крім того в матеріалах справи зафіксована дата розгляду справи в Амур-Нижньодніпровському районному суді м.Дніпропетровська (17.01.2024 о 10:00 годині), про дату та час знав й сам ОСОБА_1 , що підтверджується його власноручним підписом.

На переконання суду ОСОБА_1 було надано реалізовувати свої процесуальні права, передбачені чином законодавством. Упродовж перебування даного матеріалу в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, ОСОБА_1 жодних клопотань, заяв на адресу суду не направляв.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд враховує характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, особу порушника ОСОБА_1 , який до суду не з`явився, ступінь його вини, майновий стан, істотність наслідків вчиненого правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Разом з тим, відповідно до ст. 29 КУпАП, конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

Відповідно до ст. 313 КУпАП, постанови про конфіскацію предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, та грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, виконуються державними виконавцями в порядку, встановленому законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, постанов судів у справах про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», під час пред`явлення виконавчого документа до виконання подаються у разі виконання рішення про конфіскацію майна згідно з постановою суду - копія протоколу вилучення майна, що підлягає конфіскації, або довідка про відсутність такого майна.

Враховуючи вищевказані норми чинного законодавства України, до протоколу про адміністративне правопорушення за вчинення санкцією частини статті передбачено стягнення у виді конфіскації майна, особа, яка його склала, зобов`язана долучити протокол вилучення майна, що підлягає конфіскації, або довідку про відсутність такого майна.

Отже, накладаючи адміністративне стягнення в межах ч. 3 ст. 130 КУпАП суд враховує, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 який керував автомобілем «Ford F 150», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , а не безпосередньо ОСОБА_1 , тому автомобіль, який може бути у приватній власності правопорушника, не є знаряддям вчинення чи безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим суд позбавлений права призначити додаткове покарання у виді конфіскації транспортного засобу, який є у приватній власності.

На підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 належить стягнути на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років, без конфіскації транспортного засобу.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В. Дяченко