Справа №582/1136/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Яковенко Н.М.
Номер провадження 33/816/731/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 вересня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Авраменко Д. А., розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 582/1136/23 за апеляційною скаргою захисника СКЛЯРОВА С. Л. на постанову судді Недригайлівського районного суду Сумської області від 03.05.2024, якою на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП накладене стягнення,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

захисника адвоката Склярова С. Л.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокат СКЛЯРОВ С. Л. просить скасувати постанову судді та закрити провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, оскільки він у стані сп`яніння не перебував, огляд у закладі охорони здоров`я проведений неуповноваженою особою, протокол складений 04.10.2023 безпідставно, оскільки акт огляду та висновок були складені лише 06.10.2023, хоча подія мала місце 04.10.2023.

Постановою судді Недригайлівського районного суду Сумської області від 03.05.2024 на ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування т/з строком один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 536,80 грн судового збору.

Згідно постанови судді, 04.10.2023 о 20:00 у с. Коровинці по вул. Київська водій ОСОБА_2 керував т/з ВАЗ 201440 д. н. з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`янінням: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода. Огляд на стан сп`янінням зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився з застосуванням приладу Драгер, результат 1,79 проміле. У медичному закладі приладом Алконт з результатом 1,63 проміле, чим порушив п. 2.9а ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника Склярова С. Л., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження в справі, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1), а згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1 і ч. 2 ст. 7 КУпАП). При цьому правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, гласність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність (ст. 9 КУпАП), а на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність для особи, яка керує т/з, настає, крім іншого, за керування т/з у стані алкогольного сп`яніння, що кореспондується з вимогами п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і, оскільки диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів; 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку), в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського.

Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Лікар, що проводить огляд, повинен ознайомитися з документами, які посвідчують особу водія (паспорт, посвідчення водія та інші документи). Лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія т/з, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акта медичного огляду.

Огляд особи та висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вказаних вимог, вважаються недійсними.

Таким чином, право на проведення огляду особи на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я має виключно лікар (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшер фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку), який заповнює та складає відповідні документи і не може бути підмінений іншим працівником установи.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 007695 від 04.10.2023, суддя суду першої інстанції дійшла висновку, що водій ОСОБА_2 керував т/з у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР і вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, висновки судді суду першої інстанції про винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, вказаних у постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, належним чином не вмотивовані та не ґрунтуються на законі.

Як вбачається зі змісту акта медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння № 126 від 06.10.2023 та висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, складеного на підставі вказаного акта, 04.10.2023 о 20:30 ОСОБА_2 був оглянутий у КНП «Недригайлівська ЦРЛ» лікарем ОСОБА_3 .

Також згідно вказаних документів відносно ОСОБА_2 проводилися діагностичні маніпуляції, застосовано технічний засіб для вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі та відібрано зразки біологічного середовища, а за результатами огляду та лабораторними дослідженнями був встановлений діагноз, який лікар ОСОБА_3 внесла до акта медичного огляду та на підставі якого склала висновок, згідно якого ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

У той же час, у ході апеляційного розгляду встановлено, що огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я лікарем не проводився, а замість цього медична сестра лише зафіксувала декілька показників фізіологічного стану ОСОБА_2 та надала йому для продуття спеціальний технічний засіб. Після цього процедура такого огляду була закінчена, а поліцейським розпочато складання протоколу про адміністративне правопорушення за фактом керування ОСОБА_2 т/з у стані алкогольного сп`яніння, хоч на той момент висновок медичного огляду ще не був складений.

Вказані обставини, окрім відеозаписів з технічних засобів працівників поліції також підтверджуються показаннями в суді першої інстанції свідка (лікаря-нарколога) ОСОБА_3 , яка не пам`ятає точно чи оглядала ОСОБА_2 . У той же час, оскільки в повітрі, яке видихається, а також в крові та сечі ОСОБА_2 було виявлено наявність алкоголю, то вона склала висновок про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння. Огляд ОСОБА_2 проводився згідно наявної у неї документації 04.10.2023, а висновок складено 06.10.2023 за наслідками лабораторного дослідження. Вона єдиний лікар нарколог у Недригайлівському районі, тому наказами по КНП «Недригайлівська лікарня» визначено, що забір біосередовища може здійснюватися за направленням лікаря нарколога в телефонному режимі. На молодший медичний персонал покладенні обов`язки надавати допомогу лікарю-наркологу при проведенні медичного огляду.

З наведеного слідує, що огляд ОСОБА_2 у закладі охорони здоров`я на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог встановленого порядку, у зв`язку з чим акт та висновок щодо результатів його медичного огляду є недійсними.

Порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення (ч. 1 ст. 251 КУпАП) може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений у порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому у справі протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще й як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати ст. 254, 255 КУпАП), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Оскільки результати огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння є недійсними, внаслідок чого істотно порушені його права та законні інтереси, то протокол про адміністративне правопорушення необхідно вважати недопустимим доказом, що тягне за собою визнання недопустимими усіх доказів у справі (правова концепція «отруєного дерева» (або «ефект доміно»), яка знайшла своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ (справи «Гефген проти Німеччини» (Gafgen v. Germany), від 30.06.2008); «Яременко проти України» (Yaremenko v. Ukraine), від 30.04.2015), згідно якої визнання одного доказу недопустимим має наслідком невизнання доказами всіх фактичних даних, одержаних на його підставі («отруєне дерево дає отруйні плоди»), тобто матеріали, отримані в результаті використання недопустимого матеріалу, самі є недопустимими як докази.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості; презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ від 26.02.2019 № 1-р/2019).

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Таким чином, ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винним у вчиненні правопорушення в судовому засіданні не встановлено. При цьому всі можливості для усунення сумнівів вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, то вони є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

На підставі викладеного, оскаржувана постанова судді суду першої інстанції підлягає скасуванню через неправильне застосування норми матеріального права та порушення норми процесуального права, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника СКЛЯРОВА С. Л. задовольнити частково.

Постанову судді Недригайлівського районного суду Сумської області від 03.05.2024 відносно ОСОБА_1 скасувати через неправильне застосування суддею суду першої інстанції норми матеріального права та порушення норм процесуального права, а провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 і п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП закрити через відсутність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов