ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2024 Справа №607/4178/24 Провадження №3/607/2310/2024

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Стельмащук П.Я., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого,

за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №311714 від 19.02.2024, щодо ОСОБА_1 19.12.2023 винесено терміновий заборонний припис серії АА №162099, згідно із яким його зобов`язано залишити місце спільного проживання із постраждалою особою ОСОБА_2 на термін 10 діб. ОСОБА_1 не повідомив уповноважений підрозділ органів Національної поліції (Тернопільське РУ поліції ГУНП в Тернопільський області) про місце свого тимчасово перебування на час дії термінового заборонного припису, чим порушив вимоги п. 8 ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Таким чином, ОСОБА_1 , враховуючи повторність, вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суддя встановив наступне.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Винятків із цього положення законодавством не передбачено.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №311714 складено інспектором 19.02.2024, в той час, як Тернопільському РУП ГУНП в Тернопільській області 02.01.2024 стало відомо про неповідомлення ОСОБА_1 про місце його перебування на час дії термінового заборонного припису, що вбачається з листа УОАЗОР ГУНП в Тернопільській області №4/21/01-2024 від 02.01.2024.

Матеріали справи не містять жодних даних про те, що працівниками поліції з 02.01.2024 до 19.02.2024 здійснювались будь-які заходи щодо встановлення місця перебування особи, яка порушила терміновий заборонний припис, а також наявності перешкод у своєчасному виявленні правопорушника та складенні відповідного протоколу.

У зв`язку із пропуском встановленого законодавством строку складання протоколу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та відсутністю будь-яких даних щодо поважних причин не складення адмінпротоколу у строк, встановлений статтею 254 КУпАП, суд вважає цей протокол недопустимим доказом у справі.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева», якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Протокол про адміністративне правопорушення - це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі. З огляду на визнання його недопутимим доказом, оскільки останній складений з порушенням встановленого порядку, всі інші докази визнаються такими ж.

Враховуючи зазначене вище, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки не доведено належними та допустимими доказами склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП у діях ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 8, 33, 173-2, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , на підставі п. 1 ч. 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Cуддя П. Я. Стельмащук