КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 755/12179/23

Суддя в суді першої інстанції: Бірса О.В.

Провадження № 33/824/178/2024

Київський апеляційний суд у складісудді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., за участю секретаря судового засідання Дячук І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2023 року застосовано до ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536,80 грн. (а.с. 34-35).

Не погодившись з вказаною постановою, 18 січня 2024 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Шульга Н.А. подала до суду апеляційну скаргу, в якій просила оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі № 760/27245/23 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог скарги зазначала, що диспозиція ст. 130 КУпАП встановлює відповідальність за керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння, а не з ознаками алкогольного сп`яніння, проте, суд першої інстанції на дану обставину не звернув уваги. Вказувала, що в оскаржуваній постанові суд першої інстанції не вказав де саме на долученому відеозаписі зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом, а лише констатував факт, що з відеозапису зафіксовано відмову водія пройти огляд на стан сп`яніння. Звертала увагу, що на відеозаписі не зафіксовано факт керування автомобілем водієм ОСОБА_1 . Крім того, на відеозаписі відсутній факт зупинки працівниками поліції автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

Також, посилалась на те, що з пояснень свідка не вбачається, хто з уповноважених працівників поліції їх відібрав, оскільки в них міститься лише підпис свідка. При цьому, з відеозапису не вбачається жодної інформації, що вказані пояснення свідка написані свідком самостійно, натомість, з відео вбачається факт написання таких пояснень працівником поліції, про що в самих поясненнях не зазначено, що вони відібрані уповноваженою особою, або ж зафіксовані зі слів свідка. Більш того, звертала увагу, що в суді першої інстанції свідок в судовому засіданні пояснив, що пояснення він особисто не писав, їх писав поліцейський, а він просто підписав.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення, оскільки за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, передбачене відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Крім того, вважає, що неможливо визнати у якості належного доказу вини особи наявний у матеріалах справи відеозапис із нагрудної камери поліцейського, оскільки при відкритті даного файлу зазначено початок відеозапису - 06 год. 21 хв. 34 сек., кінець - 06 год. 34 хв. 37 сек., відповідно тривалість всього відеозапису, записаного безперервно має становити 23 хв. 03 сек., проте, при відкритті файлу тривалість відеозапису становить 41 хв. 06 сек. Звертала увагу, що відеозаписом не зафіксовано факт керування особою транспортним засобом, з відеозапису не можливо зробити висновок щодо присутності свідка на місці події, та відеозапис не є безперервним, що у своїй сукупності дає підстави для висновку, що винність ОСОБА_1 не доведена.

Враховуючи викладене, зазначала, що висновки суду першої інстанції в оскаржуваній постанові не відповідають обставинам справи та не підтверджуються доказами у справі (а.с. 37-45).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 грудня 2023 року дану справу було призначено головуючому судді Сілковій І.М. (а.с. 48).

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного суду № 34/05.1-01/24 від 02 лютого 2024 року у зв`язку із ухваленням Вищою радою правосуддя рішення «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Київського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» № 232/0/15-24 від 25 січня 2024 року, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 755/12179/23 (а/п 33/824/178/2024) (а.с. 58).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 лютого 2024 року дану справу було призначено головуючому судді - Левенцю Б.Б. (а.с. 58а).

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Шульга Н.А. підтримала скаргу і просила її задовольнити. ОСОБА_1 до суду не прибув, був повідомлений на зазначену ним адресу та телефонограмою із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення. Фатк належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи апеляційним судом підтвердили його захисник - адвокат Шульга Н.А., зазначивши про можливість розглядати справу за відсутності прокурора і ОСОБА_1 , про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 59-68).

Прокурор був належним чином повідомлений про розгляд справи апеляційним судом.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Відповідно до ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність перешкод для апеляційного перегляду справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного висновку.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення; відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, направленням на огляд водія транспортного засобу.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 498924 від 10 серпня 2023 року, о 06 годині 20 хвилини, в м. Києві, вул. Старопільська 26, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi А8, р.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення координаційних рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 та поліцейським, який його склав, який своїм підписом підтвердив, що ОСОБА_1 були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП (а.с. 1)

Пунктом 2.5. ПДР передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП судом не встановлено.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення координаційних рухів, виявлені працівниками поліції 10 серпня 2023 року у ОСОБА_1 , в розумінні п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - працівники поліції визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що диспозиція ст. 130 КУпАП встановлює відповідальність за керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння, а не з ознаками алкогольного сп`яніння. Проте, суд відхиляє вказані доводи апеляційної скарги з огляду на те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, та з огляду на диспозицію даної норми, підставою притягнення до адміністративної відповідальності є, зокрема, відмова водія, який керував транспортним засобом, і в якого наявні ознаки алкогольного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Шульга Н.А. посилалась на те, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не керував транспортним засобом та на відео з боді-камери поліцейського не зафіксовано факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а працівниками поліції не надано жодних доказів на підтвердження вказаного.

З дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що 10 серпня 2023 року о 06 год. 20 хв. працівники поліції під`їхали до автомобіля, в якому на місці водія знаходився ОСОБА_1 , та на запитання працівника поліції «їдете», ОСОБА_1 повідомив, що «просто здав назад», крім того, на уточнююче запитання поліцейського «ви кажете, що просто здали назад» ОСОБА_1 надав відповідь «так». В подальшому, при спілкуванні з працівником поліції, ОСОБА_1 не заперечував факту здійснення руху належним йому автомобілем у дворі будинку, пояснивши, що «перепаркував» свій автомобіль. При перевірці документів працівником поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 . На запитання працівника поліції, чи вживав алкогольні напої, ОСОБА_1 надав відповідь, що вживав. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера або в лікаря-нарколога, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я (а.с. 10).

ОСОБА_1 не скористався своїм правом зазначити відповідні заперечення в протоколі.

Вищенаведене спростовує доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Також суд відхиляє посилання апелянта на те, що відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, який наявний в матеріалах справи, не може бути належним доказом з огляду на порушення його безперервності, а також те, що тривалість відеозапису є довшою, ніж зазначено при відкритті даного файлу на початку відеозапису, оскільки у матеріалах справи наявний відеозапис з нагрудної камери працівника поліції на компакт-диску, на якому зафіксовано неодноразові пропозиції працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння і відмова водія від проходження огляду, як на місці так і в медичному закладі (а.с. 10).

Долучений до матеріалів справи відеозапис свідчить про дотримання працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року під час проведення огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, доводи апеляційної скарги, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом у справівідхиляються судом, оскільки суперечать положенням ст. 251 КУпАП, відповідно до яких доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

При цьому, суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 498924 підписаний ОСОБА_1 . Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі не вказав.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про керування ОСОБА_1 належним йому транспортним засобом та зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння перед складення протоколу, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відтак, переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції справу розглянуто повно, об`єктивно та всебічно, а висновки суду щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на зібраних по справі доказах.

Отже, відсутні підстави для скасування постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 )до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець