Справа№938/1160/24
Провадження № 3/938/747/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Верховинського районного відділення поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Гринява Верховинського району Івано-Франківської області, громадянки України, із середньою освітою, непрацюючої, одруженої, на утриманні 2 неповнолітніх дітей, зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 ., 06.09.2024 близько 18год 00хв., за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , перебуваючи у нетверезому стані вчинила домашнє психологічне насильство в сім`ї, відносно чоловіка ОСОБА_2 , а саме ображала його нецензурними словами, принижувала честь та гідність, а також погрожувала словесно фізичною розправою, демонстративно тримаючи в руках кухонний ніж, чим завдала шкоди психічному здоров`ю потеплілого та вчинила правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 КпАП України.

В судове засідання 18.09.2024 з`явилася особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

Потерпілий від вчинення адміністративного правопорушення особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 , в яких він просив справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП розглядати без його участі.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не заперечила проти розгляду справи без участі потерпілого, а саме її чоловіка ОСОБА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні визнала, однак відмовилася давати пояснення в силу положень ст.63 Конституції України, про що подала відповідну заяву.

Згідно з ч.1 ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи з вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.п. 16, 14, ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Статтею 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, вчиненого при вищевикладених обставинах, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, а саме:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 09.09.2024, згідно з якою ОСОБА_2 заявив про те, що 06.09.2024 близько 18.00год за місцем проживання в с.Хороцево Верховинського району дружина ОСОБА_1 перебуваючи у нетверезому стані вчинила домашнє психологічне насильство в сім`ї відносно нього, а саме, ображала нецензурною лайкою, голосно кричала, принижувала честь і гідність, а також демонстративно висловлювала погрози фізичною розправою, тримаючи в руках кухонний ніж, чим завдала шкоди його психічному здоров`ю;

- заявами ОСОБА_2 від 06.09.2024 та 17.09.2024, адресованими на ім`я начальника Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, якими він просить прийняти міри до його дружини ОСОБА_1 , яка вчинила відносно нього домашнє насильство;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №205380 від 18.09.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 , 06.06.2024 близько 18год 00хв., за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , перебуваючи у нетверезому стані вчинила домашнє психологічне насильство в сім`ї, відносно чоловіка ОСОБА_2 , а саме ображала його нецензурними словами, принижувала честь та гідність, а також погрожувала словесно фізичною розправою, демонстративно тримаючи в руках кухонний ніж, чим завдала шкоди психічному здоров`ю потеплілого;

-письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 17.09.2024, в яких він вказав на те, що 06.09.2024 його дружина ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння та між ними на побутовому ґрунті виникла сварка, в ході якої дружина ображала його нецензурними словами, принижувала його честь та гідність, а також пораючись по господарству схопила на подвір`ї кухонний ніж та демонстративно висловлювала словесні погрози фізичною розправою;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.09.2024, в яких вона зазначила, що 06.09.2024 приблизно о 18:00год перебувала дома за місцем свого проживання у стані алкогольного сп`яніння, та між нею та її чоловіком ОСОБА_2 виникла сварка через сімейні питання, в ході якої вона ображала чоловіка нецензурними словами, кричала на нього, та тримаючи кухонний ніж, висловлювала йому погрози фізичною розправою.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст.251,252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи ступінь та характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, ставлення до вчиненого, суд вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у межах санкції даної статті.

Окрім цього, у відповідності до положень ст.40-1 КпАП України, слід також стягнути з неї судовий збір.

Керуючись статтями 24, 27, 40-1, ч.1 ст.173-2, 283, 284 КпАП України, суддя,

п о с т а н о в и в:

визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень 00 копійок (сто сімдесят гривень нуль копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , в користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.2 ст.308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Роман ДЖУС