Справа № 297/3424/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
01.02.2024 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Козаря М. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Козарь М. В.,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 08 листопада 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.
Відповідно до постанови, 28 вересня 2023 року, о 14:20 годині, у м. Берегове, по вул. Мукачівській, ОСОБА_1 повторно протягом року керував автомобілем марки «Вольксваген СС», державний номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками наркотичного сп`яніння (бліде обличчя, розширені зіниці ока, збуджений стан), від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).
В апеляційній скарзі адвокат Козар М. В. просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, вважає, що його пропущено через поважні причини, а саме у зв`язку з тим, що про розгляд справи у місцевому суді сторона захисту повідомлена не була, що свідчить про порушення вимог ст. 268 КУпАП, і відповідно порушення права ОСОБА_1 на захист. Вказує і на те, що постанова суду єнеобґрунтованою та незаконною, просить її скасувати. Апелянт вважає, що судом неправильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення не було жодного судового рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Стверджує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем. Так, на відеоматеріалі, який міститься на DVD диску не зафіксовано ні рух транспортного засобу, ні його зупинку, ні те, що ним керував ОСОБА_1 . Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про розгляд справи 01.02.2024, що підтверджується довідкою про доставку SMS повідомлення від 28.11.2023, і від нього не надходило жодних заяв або клопотань про відкладення судового засідання на інший день; також береться до уваги те, що у судовому засіданні бере участь захисник ОСОБА_1 , адвокат Козарь М.В., який не заперечує щодо розгляду справи за відсутності свого підзахисного ОСОБА_1 , тому, на переконання апеляційного суду, неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з огляду на положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду.
Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Козара М. В., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови необхідно поновити ; підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Вирішуючи питання щодо необхідності поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, апеляційний суд бере до уваги те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якому було відомо про те, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення і що такий розглядатиметься у Берегівському районному суді. Водночас, апеляційним судом береться до уваги і те, що відомостей про те, що копію оскаржуваної постанови від 08 листопада 2023 року суд першої інстанції надіслав ОСОБА_1 , у межах встановленого законом триденного строку, матеріали справи не містять. Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає за необхідне поновити адвокату Козару М. В. строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, визнавши причини пропуску строку поважними.
При оцінці доводів апеляційної скарги про незаконність судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Разом з тим, апеляційний суд бере до уваги і те, що, відповідно до п.1.1 Правил дорожнього руху України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
За п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі Порядок).
Відповідно до п. п. 2, 3, 6, 7 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що водії перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Винуватість ОСОБА_1 за встановлених судом першої інстанції та викладених у постанові обставин, за ч. 2 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених у судовому засіданні таких доказів.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №088814, 28 вересня 2023 року, о 14:20 годині, у м. Берегове, по вул. Мукачівській, ОСОБА_1 , повторно протягом року керував автомобілем марки «Вольксваген СС», державний номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками наркотичного сп`яніння (бліде обличчя, розширені зіниці ока, збуджений стан), від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Розпискою від 28.09.2023 підтверджується, що громадянин ОСОБА_2 зобов`язується взяти на зберігання транспортний засіб марки «Вольксваген СС», державний номерний знак « НОМЕР_1 », що належить ОСОБА_1 (а. с. 4).
Вказані у протоколі обставини підтверджуються відеоматеріалом, який міститься на DVD-диску, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Так, на відеозаписі відображено, що враховуючи наявність у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння (бліде обличчя, розширені зіниці ока, збуджений стан) працівники поліції запропонували йому пройти освідування у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовився, жодних заперечень чи скарг при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не висловлював (а. с. 7).
Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень під час їх збирання у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 5 Правил дорожнього руху України, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський ОСОБА_3 , який склав протокол про адміністративне правопорушення був упереджений під час спілкування та при направленні водія ОСОБА_1 на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а відтак при складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що у нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні цього адміністративного правопорушення, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх не додано і до апеляційної скарги й на такі не посилалася сторона захисту під час розгляду апеляційної скарги.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість працівника поліції Мешка М. М., у результатах розгляду справи, - у підтвердження цього немає жодних доказів не лише у матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги й на такі не посилалася сторона захисту в ході її розгляду.
При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Диспозиція ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції…, та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозиція ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчиненого повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Пунктом 2. 5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних речовин чи лікарських препаратів. Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, у тому числі наркотичного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).
Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння слід розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд у силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.
Таким чином норми ПДР встановлюють у першу чергу обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) ПДР не містять.
Відомості, які наявні у матеріалах справи у своїй сукупності підтверджують, що водій ОСОБА_1 відмовився пройти освідування на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку в закладі охорони здоров`я. Тому, доводи апелянта про те, що у матеріалах справи відсутні належні докази, які беззаперечно можуть слугувати підставою для висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими, відтак апеляційним судом такі відхиляються.
Факт вчинення водієм ОСОБА_1 передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, підтверджується належними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, розпискою громадянина ОСОБА_2 та відеозаписом, що міститься на DVD диску, що у своїй сукупності повністю підтверджують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.
При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що місцевий суд ухвалив оскаржувану постанову без надання можливості апелянту реалізувати своє право на захист, - апеляційний суд ці твердження відхиляє та погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що судом була надана можливість ОСОБА_1 у повному обсязі реалізувати своє право на захист та взяти участь у розгляді справи щодо нього. Більш того, матеріалами справи підтверджується, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 був обізнаний з тим, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення і що справа розглядатиметься в Берегівському районному суді Закарпатської області. Факт розгляду справи судом першої інстанції без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційним судом взято до уваги як підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. При цьому, вказана обставина не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, яка вважається обґрунтованою та законною.
Апеляційним судом визнаються безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом неправильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення не було жодного судового рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Висновки місцевого суду щодо кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 2 ст. 130 КУпАП є правильними, обґрунтованими та підтвердженими доказами і узгоджуються за приписами КУпАП.
Так, місцевим судом встановлено, що згідно з постановою Берегівського районного суду Закарпатської області від 15.09.2023, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування 25.08.2023, о 13 год 00 хв автомобілем з очевидними ознаками наркотичного сп`яніння та відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, і накладено на нього адміністративне стягнення.
Тому, із врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення інспектором поліції дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Апеляційний суд звертає увагу на те, що водій ОСОБА_1 ігноруючи встановлені законом правила дорожнього руху, свідомо, повторно упродовж року вчинив адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
При цьому апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що постановою Берегівського районного суду Закарпатської області від 15.09.2023, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування 25.08.2023, о 13 год 00 хв, а протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 складено 28.09.2023, тобто у строк, що перевищує 10 днів на апеляційне оскарження постанови місцевого суду від 15.09.2023.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем, оскільки на відеоматеріалі, який міститься на DVD диску не зафіксовано ні рух транспортного засобу, ні його зупинку, ні те, що ним керував ОСОБА_1 . Відхиляючи твердження апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що на відеозаписі чітко зафіксовано, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 за порушення ним ПДР, що останнім власне не заперечувалось, надалі у зв`язку з очевидними ознаками наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у медичному закладі, на що водій ОСОБА_1 відповів відмовою. Відтак, поліцейські повідомили ОСОБА_1 про факт складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, що він також не заперечував. Між тим, незгоди з тим, що за кермом автомобіля був не він, а інша особа, або щодо того факту, що транспортний засіб був зупинений безпідставно, ОСОБА_1 не висловлював.
На переконання апеляційного суду, у матеріалах справи немає жодних доказів, які дають підстави вважати, що особа, яка зафіксована на відеозаписі не є тією особою, яка була зупинена працівниками поліції та відмовилась від проходження освідування, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 19 №088814 за порушення передбачених п. 2.5 ПДР приписів, а саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Під час розгляду справи апеляційним судом адвокат Козарь М.В. під час перегляду відеозапису не заперечував що особою, щодо якої складено протокол є не ОСОБА_1 , а інша особа.
Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.
На інші підстави, які би свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення в апеляційній скарзі не вказується і під час апеляційного розгляду справи такі не встановлені.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки, позаяк правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП є грубим порушенням правил дорожнього руху, потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.
Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33-35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на думку апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, необхідно залишити без задоволення.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Поновити адвокату Козарю М. В. строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Козар М. В., залишити без задоволення.
Постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 08 листопада 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН