Справа № 146/1746/23
Провадження № 33/801/18/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

з участю секретаря судового засідання: Собцевої А. Р.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Кравець Віти Анатоліївни, подану від імені ОСОБА_1 , на постанову Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 листопада 2023 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн, а також стягнуто з нього в дохід держави 536,80 грн судового збору.

Відповідно до обставин встановлених судовим рішенням, ОСОБА_1 11 жовтня 2023 року о 13 год. 20 хв. в смт. Вапнярка по вул. Авіаторів, на перехресті нерівнозначних доріг вул. Авіаторів та пров. Авіаторів керуючи автомобілем «VOLVO» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом «KOLEL» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по головній дорозі не дав дорогу автомобілю, який рухався з другорядної дороги, та допустив зіткнення з автомобілем, який отримав механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погодившись з постановою Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 листопада 2023 року адвокат Кравець В. А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, оскільки останній не погоджується із оскаржуваною постановою і вважає її незаконною та необґрунтованою внаслідок неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказану постанову скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному випадку на п. 16.11 ПДР України. Тому вважає, що розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. 16.11 ПДР України, яка зазначена в протоколі працівником поліції.

Зауважує, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 463634 від 11.10.2023 зазначено, що 11 жовтня 2023 року о 13 год. 20 хв. в смт. Вапнярка по вул. Авіаторів, на перехресті нерівнозначних доріг вул. Авіаторів та пров. Авіаторів керуючи автомобілем «VOLVO» д.н.з. НОМЕР_3 з причепом «KOLEL» д.н.з. НОМЕР_4 , рухаючись по головній дорозі, він не дав дорогу автомобілю, який рухався з другорядної дороги, та допустив зіткнення з автомобілем, який отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.16.11 ПДР за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Вказує, що п. 16.11 ПДР України визначено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. Тобто не водій транспортного засобу, що рухається по головній дорозі має дати дорогу транспортному засобу, який рухається по другорядній, а навпаки.

Отже, саме водій автомобіля «SCODA» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , повинна була дати дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, тобто т.з.«VOLVO» д.н.з. НОМЕР_3 з причепом «KOLEL» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1 .

Так як на момент ДТП, водій ОСОБА_1 рухався по головній дорозі, дане свідчить про невідповідність фабули протоколу фактичним обставинам ДТП, а тому дії водія ОСОБА_1 неправильно кваліфіковані за порушення п. 16.11 ПДР України, якого він не порушував, адже рухався по головній дорозі.

Причиню ДТП стало допущення водієм транспортного засобу «SCODA» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 порушення вимог ПДР, яка рухалась по дорозі виїзду з дворів, тобто з прилеглої території, а не по другорядній дорозі.

Звертає увагу, що відповідно до п. 10.2 ПДР, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Таким чином, допущення водієм транспортного засобу «SCODA» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 порушення п. 10.2 ПДР і зумовило настання ДТП.

Отже суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про порушення ОСОБА_1 п.16.11 ПДР України та доведеність його вини у вчиненні ДТП.

Оскільки ОСОБА_1 не порушував п.16.11 ПДР України в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 463634 від 11.10.2023.

Одночасно апелянт заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що оскаржувану постанову ОСОБА_1 отримав на руки 04.12.2023 року в Томашпільському районному суді, при цьому 24.11.2023 року в судовому засіданні він присутній не був, так як перебував у відрядженні, про що свідчить довідка ФОП ОСОБА_3 від 04.12.2023.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП в разі заявлення клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, останнє вирішується суддею апеляційного суду. При цьому слід взяти до уваги обставини, які об`єктивно вплинули чи могли вплинути на можливість оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

В судовому засіданні адвокат Кравець В. А. підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі та просила її задовольнити. ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, своєчасно сповіщений про місце і час розгляду справи, з пояснень захисника не заперечує про розгляд справи у його відсутності, оскільки перебуває в рейсі, а тому суд вважає, що відповідно до положень ст. 268 КУпАП розгляд справи можливо провести за його відсутності й відсутності ОСОБА_2 , яка надала суду письмові пояснення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляції, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Апеляційний суд, враховуючи положення ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме в ньому повинні міститися повні й точні відомості про вчинене правопорушення і його кваліфікацію, що має значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до оскаржуваної постанови у вину ОСОБА_1 поставлено вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке проявилось у тому, що ОСОБА_1 11 жовтня 2023 року о 13 год. 20 хв. в смт. Вапнярка по вул. Авіаторів, на перехресті нерівнозначних доріг вул. Авіаторів та пров. Авіаторів керуючи автомобілем «VOLVO» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом «KOLEL» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по головній дорозі не дав дорогу автомобілю, який рухався з другорядної дороги, та допустив зіткнення з автомобілем, який отримав механічні пошкодження.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Диспозицією статті 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють вказані правила.

Серед ознак такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 463634 ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 16.11. Правил дорожнього руху, внаслідок чого йому інкримінується відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п.п. 16.11. Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Проте згідно матеріалів адміністративної справи ОСОБА_1 рухався по головній дорозі, що також зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказане правильне посилання на конкретну норму закону, тобто пункт та підпункт Правил дорожнього руху, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності.

Під час розгляду справ про адміністративні правопорушення необхідно дотримуватися принципів диспозитивності, свободи в поданні учасниками справи суду доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення права на захист, верховенства права, а також прецедентної практики Європейського суду з прав людини, спрямованої на додержання положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої стандарти та вимоги кримінального провадження поширюються на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" рішення від 15.05.2008 року, справа "Озтюрк проти Німеччини" рішення від 21.02.1984 року, "Маліге проти Франції " рішення від 23.09.1998 року, "Гурепко проти України" від 08.04.2010 року).

Особа, уповноважена складати протокол, належним чином не виклала суть вчиненого адміністративного правопорушення, що призвело до неконкретності змісту зазначеного протоколу.

З огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, апеляційний суд вважає, що складений стосовно ОСОБА_1 протокол не може бути визнаний належним та достатнім доказом наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є достатнім та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Обставини, які зазначені посадовими особами, у протоколі про адміністративне правопорушення повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому правопорушенні.

Також слід зазначити, що згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 а і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останньої, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, постанова Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 листопада 2023 року відносно ОСОБА_1 , про притягнення його до відповідальності за ст. 124 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу адвоката Кравець Віти Анатоліївни, подану від імені ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 листопада 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко