Справа № 216/2276/24
Провадження № 3/216/1308/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Онопченко Ю.В. розглянувши матеріали, які надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягався, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпроАП, -

В С Т А Н О В И В :

26 березня 2024 року близько 15 години 37 хвилин в м. Кривий Ріг по вулиці Постоя біля буд. 29 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ 21091 державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Алкотест Драгер" та в медичному закладі у лікаря - нарколога водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Висоцький О.О. просили суд закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 . ОСОБА_1 вину свою не визнав, пояснив, що транспортний засіб ВАЗ 21091 реєстраційний номер НОМЕР_1 належить не йому, а належить його знайомому, якому працівники поліції запропонували пройти медичний огляд на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння в медичному закладі. Він та його знайома ОСОБА_2 , знаходились в автомобілі в якості пасажирів та залишилися біля автомобіля на проїзній частині. Даний автомобіль перебував на вузькій дорозі та заважав іншим автомобілям рухатися по проїзній дорозі, при цьому інші водії почали робити зауваження, що автомобіль заважає. Ключі від замку запалення були відсутні. Тоді він разом з ОСОБА_2 вирішили автомобіль відкотити до узбіччя. Враховуючи нахил дороги, а він був трохи вищий ніж узбіччя, він сів на місце водія, вимкнув ручні гальма та поставив у нейтральне положення ричав коробки передачі швидкості, і таким чином автомобіль з`їхав з проїзної частини. Рух транспортного засобу зафіксували працівники поліції та вирішили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. В зв`язку із чим запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але він відмовився, оскільки транспортним засобом він не керував та в зв`язку із відсутністю підстав та небажанням виконувати незаконні вказівки працівників поліції. Рух транспортного засобу було здійснено без запущеного двигуна автомобіля. Але не зважаючи на заперечення, поліцейські склали адміністративний протокол. На підставі вищевикладеного просить провадження закрити.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що дійсно 26 березня 2024 року вона з чоловіком та знайомим ОСОБА_1 їхали на автомобілі ВАЗ, та під час руху сталася поломка автомобіля та двигун автомобіля заглох. В цей час їхав автомобіль патрульної поліції, вони побачили їх та зупинилися. Під час розмови поліцейських з її чоловіком, вони виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння та направили для проходження огляду в медичний заклад. Автомобіль залишився стояти посеред дороги. На їх прохання відігнати автомобіль, поліцейські відмовили та сказали, щоб він так і стояв. Чоловік поїхав до медичного закладу, а вона з ОСОБА_1 залишилися стояти біля автомобіля. Водії інших автомобілів почали робити їм зауваження на те, що їх автомобіль заважає руху іншим автомобілям. Тоді вони з ОСОБА_1 вирішили відкотити автомобіль на узбіччя дороги. Ключей від запалення у них не було, вони залишился у її чоловіка. Спочатку вона сіла за кермо, а Рубаник штовхав автомобіль. Однак не зважаючи на те, що автомобіль вони відкотили, але передня його частина все одно була на проїзній частині. Тоді Рубаник сів за кермо та на нейтральній швидкості, без увімкнення двигуна трохи відкотив автомобіль. В цей час поверталися поліцейські та побачили, що він перебував в автомобілі та почали пропонувати йому пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння, на що останній відмовився.

Суд, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відеозапис, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обов`язок проходження особами огляду на стан сп`яніння, покладається на осіб, які керували транспортними засобами з явними ознаками сп`яніння. Отже, обов`язковою умовою вчинення даного правопорушення, є керування транспортним засобом.

Відповідно до п.1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм є також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, які отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Згідно із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується ЄСПЛ при оцінці доказів, такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

При цьому за положеннями КУпАП обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання відповідних доказів на підтвердження викладених у ньому відомостей покладається на особу, яка уповноважена на оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Відповідно до ч.1 ст.265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Дослідивши в судовому засіданні відео з боді-камери, яка була на одному з працівників патрульної поліції під час складання протоколу, вбачається лише те, що ОСОБА_1 на досить невелику відстань без увімкненого двигуна автомобіля відкотив його з проїзної частини, тим самим надавши іншим учасникам руху безперешкодно рухатися проїзною частиною дороги. При цьому на протязі усього часу розмови з поліцейськими повідомляв їх, що не керував транспортним засобом, тому підстави складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення відсутні. Будь яких інших відомостей про те, що автомобілем керував ОСОБА_1 відеоматеріали не містять.

Також суд зазначає, що всупереч вимогам ст. 265-2 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, після виявлення водія, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, поліцейські повинні були скласти акт тимчасового затримання транспортного засобу, однак в матеріалах справи відсутній відповідний документ.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Єдиним наявним в матеріалах справи доказом на підтвердження вини ОСОБА_1 є протокол про адміністративне правопорушення, однак такий сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, та являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Сукупність наведених обставин свідчить про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості в частині встановлення вини останнього не підтверджені належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, обов`язок щодо збирання яких покладається на працівників поліції, оскільки відповідно до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Оскільки, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що беззаперечно підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд приходить до висновку, що в діях останнього відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

За встановлених обставин суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 251, 252, 247, 279, 280, ч.1 ст. 130 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим або його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ю.В. Онопченко