ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/7406/23 Головуючий в 1 інст. Ачкасов О.М.
Провадження №33/807/271/24 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 березня 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Балкового Р.Л. (в режимі відеоконференції), розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Балкового Р.Л., на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 26 січня 2024 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого оператором ТОВ «Марк Оил груп» с.Розумівка, Запорізького району Запорізької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000, 00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суд першої інстанції встановив, що 17.12.2023 р. о 10 год. 20 хв., ОСОБА_1 , по вул.Степова, 105, с.Розумівка, Запорізького району, Запорізької області, керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ 2101, д.н. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився за допомогою технічного приладу «Драгер» ARBL 0782, результат позитивний 0,36 проміле, тест №1703, від медичного огляду відмовився, погодившись з показами прибору, чим порушив 2.9 а Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Балковий Р.Л. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що вважає оскаржувану постанову такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що судом першої інстанції не було повно та всебічно з`ясовано обставини справи та невірно застосовано норми матеріального права, що в свою чергу потягнуло ухвалення незаконної постанови.

Вказує, що працівниками поліції не було повідомлено ОСОБА_1 про причину зупинки транспортного засобу під його керуванням.

Крім того зазначає, що матеріали справи не містять доказів порушення ПДР ОСОБА_1 , за які його слід було зупинити. Отже вважає, що всі подальші вимоги працівників поліції до нього, зокрема й проходження огляду на стан сп`яніння водій виконувати не був зобов`язаний, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Посилається на те, що працівником поліції ОСОБА_1 було повідомлено про виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, між тим в протоколі оголошені ознаки не зазначені. Крім того, модель технічного пристрою, яка вказана у протоколі, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 не узгоджується з моделлю технічного пристрою відповідно до роздруківки тесту на алкоголь.

Звертає увагу суду, що результат, який показав драгер склав 0,36 проміле, що мінімально перевищує допустимий рівень. Тому вважає, що вказаний результат є хибним через можливі допустимі похибки у вимірюванні.

Вказує, що в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння не вказана дата, час та місце його складання.

Вважає, що суд в достатній мірі не з`ясував всіх обставин справи, не перевірив докази, які наявні в матеріалах справи та не дав їм належної оцінки. Свої висновки, викладені у постанові суд належним чином не вмотивував.

Просить скасувати постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 26 січня 2024 року, провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та зазначив, що не погоджується із рішенням суду, пояснивши, що поведінка його була адекватною. Події, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, відбувалися о 10 годині 30 хвилин, до вказаного часу він займався домашніми справами та був впевнений, що перебуває у тверезому стані.

Адвокат Балковий Р.В. у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі без доповнень.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , думку захисника - адвоката Балкового Р.Л., перевіривши доводи апеляційної скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 593382 від 17.12.2023 р. підтверджується:

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.12.2023 р. з зазначенням ознак алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, різка зміна шкірного покрову обличчя (а.с.4);

- роздруківкою до протоколу з приладу «Драгер» від 17.12.2023 р. з результатом 0,36‰ (а.с.6);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5);

- диском з відеозаписом події.

Дослідивши вказані вище докази, суд встановив, що у ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, різка зміна шкірного покрову обличчя, про що було вказано у акті огляду, а також у відповідному направленні.

З дотриманням встановленого законом порядку, поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу було проведено огляд на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора Alcotest Drager 6810 за згодою ОСОБА_1 за результатами якого встановлено перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту - 0,36 проміле.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо безпідставної зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , оскільки останній не порушував ПДР, суддя апеляційного суду виходить із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Статтею 31 цього Закону встановлено перелік превентивний заходів, серед яких зокрема є зупинення транспортного засобу (п.4 ч. 1 ст. 31).

Згідно п. п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 р. за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння - порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.

Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 593382 від 17.12.2023 р., водій ОСОБА_1 по вул. Степова, 105, с.Розумівка, Запорізького району, Запорізької області, керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ 2101, д.н. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився за допомогою технічного приладу «Драгер» ARBL 0782, результат позитивний 0,36 проміле, тест №1703, від медичного огляду відмовився, погодившись з показами прибору, чим порушив 2.9 а Правил дорожнього руху України.

Відеозапис, який міститься в матеріалах справи, чітко та послідовно відображає обставини події, викладені у протоколі, а саме: рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , його зупинку працівниками поліції, пояснення водія ОСОБА_1 щодо вживанням ним напередодні літри пива, згода ОСОБА_1 пройти огляд на місці за допомогою приладу «Драгер», за результатами якого вміст алкоголю склав 0,36 проміле. З результатом такого огляду ОСОБА_1 погодився, що підтверджується його підписом у роздруківці результатів тесту та відеозаписом події. Крім того, зафіксовано як працівник поліції пропонував ОСОБА_1 у разі незгоди із результатом пройденого тесту проїхати для проходження огляду до медичного закладу, на що ОСОБА_1 відповів відмовою. Складання протоколу та підписання його ОСОБА_1 . При цьому, жодних заперечень від ОСОБА_1 не надходило.

На переконання апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст.266 КУпАП, а зафіксовані на відео події наявні у достатньому об`ємі задля встановлення обставин, які мають значення у рамках даної справи.

При цьому самі зафіксовані обставини, які мали місце за участю ОСОБА_1 не оспорюються апелянтом.

Доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі не зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, не спростовують факту вчинення правопорушення та не є обставиною, яка впливає на кваліфікацію його дій.

Так, виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 зазначені працівниками поліції в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів та в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.12.2023 у відповідних графах, форма яких затверджена Інструкцією. № 1452/735.

Протокол, складений відносно ОСОБА_1 сумніву не викликає, оскільки складений уповноваженою особою, відповідно до вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, про адміністративне правопорушення був оформлений компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, в якому, зазначено дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, інші відомості, необхідні для вирішення справи підписаний особою, яка його склала. Зауваження щодо змісту вказаного протоколу відсутні.

Відомості, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджуються доказами, які слід визнати належними, допустимими, які узгоджуються між собою.

Посилання сторони захисту на те, що модель технічного пристрою, яка вказана у протоколі за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 не узгоджується з моделлю технічного пристрою відповідно до роздруківки тесту на алкоголь є безпідставними, оскільки в протоколі правильно зазначено серійний номер спеціального технічного приладу, а не його модель, що повністю збігається із роздруківкою з вказаного приладу. Більш того результат проведеного тесту зафіксований і відеозаписом, доданим до протоколу 0,36 проміле.

Отже, наведене свідчить про правомірність використання працівниками поліції газоаналізатора «Alcotest 6810», заводський номер ARBL 0782, а результат проведеного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 є належним доказом по справі.

Доводи апеляційної скарги, що в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не вказана дата, час та місце його складання, суд апеляційної інстанції відхиляє.

Так, вказаний акт складений відповідно до вимог додатку 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015№ 1452/73, в якому працівником поліції зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, прилад за допомогою якого проведений огляд, результат огляду, підпис особи стосовно якої проводився огляд, та інформація про те, що проводилась відеофіксація.

При цьому, відображена у акті огляду інформація повністю узгоджується із відеозаписом події.

Що стосується доводу апеляційної скарги про те, що згідно норм міжнародного права мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння повинна становити 0.25 мг на літр повітря, що видихається і у перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і повітрі, що видихається, становить 0,5 проміле, а отже показник 0,36 проміле мінімально перевищує допустимий рівень та є в межах допустимого законом показника, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 8 пункту 5 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968, яка ратифікована Українською РСР 25.04.1974, зі змінами, внесеними Європейською угодою, якою доповнено Конвенцію про дорожній рух від 01.05.1971, зі змінами та доповненнями, в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0.50 г чистого алкоголю на літр крові або 0.25 мг на літр повітря, що видихається.

Згідно з п. 7 розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0.2 проміле алкоголю в крові.

Таким чином, наведена вище норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким настає алкогольне сп`яніння. Однак, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0.25 мг у видихуваному повітрі, що й має місце в Україні, де законодавчо встановлено мінімальний показник рівня алкоголю 0.2%.

Суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд зауважує, що сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини ОСОБА_1 і їх відповідність критерію достатності для такого висновку.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, належним чином вмотивовані, повністю відповідають фактичним обставинам справи, суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, судя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Балкового Р.Л. залишити без задоволення.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 26 січня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 317/7406/23