Дата документу Справа № 332/4468/23
запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/117/24Головуючий у 1-й інстанції Яцун О.С.
Єдиний унікальний №332/4468/23Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ч.5 ст.126 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С. за участі захисника Єренка Д.В., діючого в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Єренка Дмитра Віталійовича на постанову судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 18 вересня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ),

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 23.07.2023 року об 11 год. 15 хв. по вул.Історичній, 67 у м.Запоріжжі ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ 1102», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами. Дане правопорушення ОСОБА_1 вчинив повторно після того, як протягом року 08.06.2023 року уповноваженою особою органу національної поліції постановою серії ЕАС №7135004 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.5 ст.126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник Єренко Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку із спливом строків накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги мотивував тим, що постанову суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Матеріали справи не містять жодних доказів, які б поза розумним сумнівом доводили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Законні підстави для зупинки автомобіля у працівників поліції були відсутні, оскільки жодних порушень водієм вчинено не було.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не є безумовним та беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 та без його належного повідомлення.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений судовою повісткою 15.12.2023 року. Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка ОСОБА_1 не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за його відсутністю в судовому засіданні.

Заслухавши захисника Єренка Д.В., діючого в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується

- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №408035 від 23.07.2023 року, підписаному особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до якого водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом, правопорушення вчинено повторно протягом року;

- постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7135004 від 08.06.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи такого права;

- довідками щодо повторності вчиненого правопорушення та не отримання посвідчення водія;

- долученим до матеріалів справи відеозаписом.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності вини ОСОБА_1 не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі обставини справи судом були досліджені всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються на матеріалах справи і вимогах закону.

Об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення проявляється у повторному протягом року керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

До аргументів апеляційної скарги захисника про відсутність доказів, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, апеляційний суд ставиться критично з огляду на наступне.

Зі змісту наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 з`ясовував, чи було ввімкнено працівниками поліції проблискові маячки на їх службовому транспортному засобі, коли безпосередньо він їхав (часове позначення 23/07/2023 11:27:03). ОСОБА_1 пояснював, що він не бачив працівників поліції, останні його наздогнали коли ОСОБА_1 заїхав у двір (часове позначення 23/07/2023 11:28:43).

Більш того, об`єктивні дані про те, що транспортним засобом керувала інша особа, в матеріалах справи відсутні та стороною захисту не надано.

Наявний в матеріалах справи відеозапис та інші матеріалі справи, які узгоджуються між собою, є достатньою доказовою базою для належної фіксації скоєння порушення п.2.1 «а» ПДР України, а тому є допустимим і належним доказом.

У зв`язку з наведеним, підстав сумніватися в тому, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини мали місце, і що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом на момент його зупинки по вул.Історичній, 67 у м.Запоріжжі у апеляційного суду немає.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про безпідставність зупинки транспортного засобу, апеляційний суд зазначає наступне.

Питання поважності чи неповажності причин зупинки автомобіля поліцейськими не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ст.126 КУпАП, а відтак вирішення цього питання не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови суду. Крім того, апелянтом не надано доказів встановлення незаконності дій працівників поліції і їх протиправної поведінки під час зупинки транспортного засобу, яка нібито мала місце 23.07.2023 року.

Крім того, матеріали провадження містять у собі докази притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП протягом року, що не заперечується стороною захисту.

На переконання апеляційного суду, усі досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд зауважує, що всупереч протилежним доводам захисника, наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення не є єдиним доказом у справі. Оскільки судом першої інстанції враховано сукупність усіх встановлених у даній справі обставин, з якими закон пов`язує можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з наданих матеріалів ОСОБА_1 дійсно не був присутній в судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції. Між тим, апеляційний суд звертає увагу, що районний суд намагався повідомити особу, яка притягається до адміністративного правопорушення, про час та місце розгляду справи та направляв йому повістки за місцем проживання. У призначені на 23.08.2023 року, на 11.09.2023 року, на 18.09.2023 року судові засідання ОСОБА_1 не з`явився.

В подальшому через захисника Мельниковим В.В. було реалізовано його право на апеляційне оскарження судового рішення, за клопотанням захисника було поновлено строк на апеляційне оскарження постанови.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не був обмежений у передбачених ст.268 КУпАП правах, в тому числі і в правах бути присутнім в апеляційному суді, заявляти клопотання та подавати докази.

Проте ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, зазначеними вище правами не скористався, жодних нових доказів, які були невідомі суду першої інстанції та могли б істотно вплинути на суть прийнятого рішення, апеляційному суду не надано. Клопотань про дослідження нових доказів не заявлялось.

Крім того, чинним законодавством не передбачено необхідності обов`язкового скасування постанови суду першої інстанції у зв`язку з розглядом справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, у контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги захисника про скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.

Апеляційний суд не вбачає передбачених п.7 ч.1 ст.247 КУпАП підстав для закриття провадження у даній справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , як того вимагав захисник в апеляційній скарзі.

Обґрунтування вказаної вимоги з посиланням на те, що на станом дату подання апеляційної скарги закінчився передбачений ст.38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення є безпідставними та відхиляються апеляційним судом, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що адміністративне правопорушення було вчинено 23.07.2023 року, а адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладено судом першої інстанції 18.09.2023 року, тобто в межах передбаченого ст.38 КУпАП строку.

Апеляційним судом за результатами розгляду справи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не накладалося, постанова в цій частині не змінювалась і не скасовувалась. Відтак, вимоги захисника про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення задоволенню не підлягають.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Єренка Дмитра Віталійовича залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 18 вересня 2023 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар