Номер провадження: 33/813/442/24
Головуючий у першій інстанції Плавич І. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі су дді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Лупши В.В.,

захисника - Румянцева О.Г.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 та його представника адвоката Панасюка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2023 року ОСОБА_1 провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 649290 від 20 жовтня 2023 року за ст. 124 КУпАП, ОСОБА_1 10 жовтня 2023 року о 11 годині 43 хвилин, керуючи автомобілем марки «BMW 116і», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Кордонній в м. Одесі, перед виконанням повороту ліворуч не був уважним, не переконався в безпечності маневру, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілю «BMW116і», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 з автомобілем «Volkswagen» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутньому напрямку та виконував обгін, чим водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху України. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 , який вважає себе потерпілим у вказаній справі, звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2023 року як незаконну, прийняту з порушенням вимог закону, скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що зроблений судом першої інстанції висновок про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не відповідає обставинам справи, а також наданим доказам, оцінка яких судом здійснена з порушенням вимог статті 25 КУпАП, без всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Зокрема, зазначає, що висновок суду про те, що він перед початком обгону не переконався, що водій транспортного засобу, який рухається попереду, по тій самі смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч, не підтверджено матеріалами справи, оскільки водій ОСОБА_1 без подання сигналу про намір повороту ліворуч здійснив різкий маневр з бажанням повернути ліворуч, коли він вже здійснював обгін і практично порівнявся із керованим ним автомобілем, а отже зважаючи на наведене та розташування транспортних засобів по відношенню до проїзної частини, зафіксовані механічні пошкодження, свідчать про те, що зіткнення відбулось також і внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 положень п. 2.3 «б», п. 10.1 ПДР України.

Також вважає неналежним доказом пояснення свідка ОСОБА_3 , так як він не є свідком ДТП, не обізнаний, з яких обставин сталася така пригода та у якому місці.

Також посилається на невідповідність висновків суду про визнання ним вини під час розгляду справи № 521/26450/23, оскільки в постанові суду від 11 грудня 2023 року зазначено, що він свою вину у вчиненні правопорушення не визнав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, вказавши, що пропустив його з поважних причин, оскільки при проголошення рішення не був присутній, зі змістом рішення ознайомився 25 листопада 2023 року та у цей же день отримав його копію.

13 лютого 2024 року на електронну адресу суду від захисника ОСОБА_1 адвоката Румянцева О.Г. надійшли заперечення, в яких він не погодився із доводами апеляційної скарги, зазначивши, що ОСОБА_1 не було допущено порушення п.2.3 б) та п.10.1 ПДР України, що призвело б до настання пригоди, оскільки останній заздалегідь увімкнув покажчик лівого повороту, перед початком виконання повороту ліворуч подивився в ліве дзеркало заднього виду та в зустрічному напрямку, тобто переконався в безпеці виконуваного повороту, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП. Також вказав, що доводи, викладені апелянтом щодо свідка ОСОБА_3 не підтверджені жодними доказами та спростовуються матеріалами справи, оцінку яким надав місцевий суд; версія ОСОБА_2 щодо механізму зіткнення не відповідає характеру отриманих транспортними засобами пошкоджень та схемі місця ДТП; «Volkswagen» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 рухався зі швидкістю значно вищою за вказані ним 50, а потім 40 км/год, тобто, з перевищенням встановленої п.12.4 ПДР максимальної швидкості руху; сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, за відсутності інших

належних, допустимих та достовірних доказів, не може слугувати достатнім доказом

наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення,

передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вивчивши клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

За змістом апеляційної скарги та матеріалами справи вбачається, що з апеляційною скаргою звертається інший учасник дорожньо-транспортної пригоди, який вважає себе постраждалим через допущені, на його думку, порушення ПДР ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортний засіб, що перебував у його володінні, отримав механічні ушкодження.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Оскаржувана постанова Малиновського районного суду м. Одеси прийнята 11 грудня 2023 року, участі у розгляді справи ОСОБА_2 не брав, копію постанови отримав 25 грудня 2023 року за поданою ним заявою від 14 грудня 2023 року, а апеляційну скаргу ним подано 27 грудня 2023 року.

Зазначені обставини свідчать про те, що доводи апелянта про його право оскаржити рішення суду та викладені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, знаходять своє підтвердження, тому існують підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови районного суду, як пропущеного з поважних причин, як особі, яка наділена правом оскаржити постанову суду.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник адвокат Панасюк О.М. підтримали доводи апеляційної скарги.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Румянцев О.Г. просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, осіб, що брали участь у судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до відповідальності та інше.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення при обов`язковому з`ясуванні вини даної особи у вчиненні адміністративного правопорушення та того чи підлягає вона адміністративній відповідальності, суддя зобов`язаний з`ясувати також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №649290 від 20 жовтня 2023 року, вбачається, що складений він за обставин того, що ОСОБА_1 10 жовтня 2023 року о 11 годині 43 хвилин, керуючи автомобілем марки «BMW 116і», реєстраційний номер НОМЕР_3 по вул. Кордонній в м. Одесі, перед виконанням повороту ліворуч не був уважним, не переконався в безпечності маневру, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілю «BMW116і», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 з автомобілем «Volkswagen» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутньому напрямку та виконував обгін, чим водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху України, у результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 2.3б Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 10.1 Правил дорожнього руху визначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що вина водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не підтверджено дослідженими доказами та матеріалами справи, зі схеми ДТП не убачається порушень ОСОБА_1 ПДР, а із наданих свідком ОСОБА_3 і самим ОСОБА_1 пояснень убачається, що останній діяв у відповідності до вимог ПДР. Водночас, дії ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.14.2 «б» ПДР України, оскільки перед початком обгону не переконався, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, такий висновок підтверджується дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи і не спростовується доводами апеляційної скарги.

Так, з наданих як під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, так і під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він 10 жовтня 2023 року рухався по вул. Кордонній з боку вул. Малиновського в напрямку Іванівського шляхопроводу. Мав намір повернути ліворуч у провулок, для чого увімкнув лівий покажчик повороту та знизив швидкість. Подивився на зустрічну смугу, яка була вільна від транспортних засобів. Подивився в ліве дзеркало позаду в режимі обгону не було автомобілів. В центральному дзеркалі заднього виду побачив автомобіль «Volkswagen», який рухався позаду ближче до правого краю проїзної частини. Водій ОСОБА_1 почав виконувати поворот ліворуч і, коли вже весь його автомобіль розташовувався на смузі зустрічного руху під кутом, з лівою задньою частиною його автомобілю здійснив зіткнення автомобіль «Volkswagen», який до того рухався позаду та вирішив виконати обгін. Від зіткнення автомобілем «BMW116і», реєстраційний номер НОМЕР_1 відкинуло за межі проїзної частини та розвернуло, а автомобіль «Volkswagen» реєстраційний номер НОМЕР_2 продовжив рух у загальмованому стані та зупинився приблизно за 30 метрів від місця зіткнення. Також вказав, що свідком ДТП був ОСОБА_3 , який їхав позаду.

Згідно наданих під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, так і під час розгляду справи в суді першої інстанції пояснень свідка ОСОБА_3 , 10 жовтня 2023 року, він керуючи автомобілем SAAB реєстраційний номер НОМЕР_4 рухався по вул. Кордонній. В попутному за ним напрямку попереду рухався автомобіль «Volkswagen» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Попереду автомобіля «Volkswagen» також в попутному напрямку, рухався автомобіль «BMW» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який їхав ближче до центру проїзної частини з увімкненим покажчиком повороту ліворуч. При під`їзді до провулку 2-го Степового автомобіль «BMW116і», реєстраційний номер НОМЕР_1 почав зменшувати швидкість та приступив до виконання повороту ліворуч. В цей час автомобіль «Volkswagen» реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходився у смузі попутного руху, однак майже одразу виїхав на смугу зустрічного руху та почав стрімко прискорюватись. В подальшому, на смузі зустрічного руху сталося зіткнення.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав надані ним під час складення протоколу пояснення та пояснив, що він, 10 жовтня 2023 року о 11.43 год., керуючи автомобілем «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по вул. Кордонній в сторону моста зі швидкістю 50 км. Вмикаючи лівий покажчик повороту, він впевнився в тому, що позаду та на зустрічній смузі не було транспортних засобів, так як видимість дозволяла йому здійснювати обгін. Попереду нього рухався автомобіль «BMW» без будь-яких попереджувальних знаків, який здійснив різкий поворот вліво, в провулок, внаслідок чого він не встиг зреагувати та зачепив задню ліву частину колеса (а.с. 6).

Судом також досліджено схему ДТП, з якої вбачається розташування автомобілів, їх напрямок руху, місце удару, а також наведено перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих внаслідок ДТП.

Такими пошкодженнями у легкового автомобіля «BMW116і», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 є: деформація лівого заднього крила, заднього бамперу, розбитий задній лівий стоп, деформація вихлопної труби, кришки багажника, розбите заднє вітрове скло, пошкоджено праве попереднє колесо, заднє право крило.

Транспортний засіб «Volkswagen» реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав пошкодження у виді деформації кришки капоту, зламаного переднього бампера, зламаної решітки радіатора та його течі (а.с. 3).

Отже така локалізація пошкоджень відповідає поясненням, наданим саме ОСОБА_1 як учасником вказаної ДТП та свідком ОСОБА_3 .

При цьому, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що вказаного свідка не було на місці пригоди, він міг під`їхати пізніше, оскільки вказаний свідок був допитаний судом в судовому засіданні, його присутність на місці ДТП зафіксована на численних фотознімках, а місце розташування його автомобіля після ДТП по ходу руху транспортних засобів учасників ДТП на лівому узбіччі під кутом до проїзної частини посередині між автомобілями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вочевидь відповідає тому, що такий автомобіль зупинений у непередбаченому для цього місці, а здійснював таку зупинку виключно з метою запобігти іншим зіткненням.

Як вбачається з постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2023 року, яка набрала законної сили 22 грудня 2023 року, водія транспортного засобу «Volkswagen» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він 24 жовтня 2023 року о 11 годині 43 хвилин у м. Одесі по вул. Кордонна, навпроти буд. 33 Б, керуючи мопедом «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_2 , перед початком обгону не впевнився в безпечності, а саме, що автомобілі, які рухаються попереду не подали сигналу повороту, та не почали виконувати маневр повороту ліворуч, внаслідок чого відбулося зіткнення з транспортним засобом «BMW 116 і», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який почав виконувати поворот ліворуч на пров. 2-й Степовий. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 14.2 б Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

ОСОБА_2 постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2023 року не оскаржував.

Отже, оцінка наявних в матеріалах справи доказів, а також локалізація пошкоджень автомобіля під керуванням ОСОБА_1 свідчить про відсутність в його діях порушень під час руху вимог п. 13.1. Правил дорожнього руху.

Апеляційний суд зазначає, що вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не доведено згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад і подія правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому відсутні підстави для скасування постанови суду першої інстанції та притягнення особи до відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Тому довід апеляційної скарги про помилковість зробленого судом першої інстанції висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, як такого, що відповідає обставинам справи, не заслуговує на увагу, оскільки спростовується всією сукупністю доказів по справі, яким судом дана належна оцінка.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що висновок суду про те, що ОСОБА_2 перед початком обгону не переконався, що водій транспортного засобу, який рухається попереду, по тій самі смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч, не підтверджено матеріалами справи, зважаючи на розташування транспортних засобів по відношенню до проїзної частини, зафіксовані механічні пошкодження, які на його думку, свідчать про те, що зіткнення відбулось також і внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 положень п. 2.3 «б», п. 10.1 ПДР України, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи, аналіз яким апеляційним судом надано вище.

В даному випадку водій ОСОБА_1 , діючи у відповідності до Правил дорожнього руху, п. 9.2. яких встановлює, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, зокрема, перед перестроюванням, поворотом або розворотом, подав такий сигнал, у той час, коли ОСОБА_2 в порушення пункту 14.2 б Правил дорожнього руху, перед початком обгону не переконався в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч.

Крім того, наведені доводи скаржника не підтверджено іншими доказами, не ґрунтується на вимогах Правил дорожнього руху, а тому є лише власним тлумаченням виниклої ситуації з його боку.

З цих же підстав апеляційний суд відхиляє довід апеляційної скарги про те, що пояснення свідка ОСОБА_3 , так як він не є свідком ДТП, не обізнаний з яких обставин сталася така пригода та у якому місці, не можуть бути належним доказом у справі, оскільки ОСОБА_3 було допитано під час складення протоколу про обставини ДТП, його пояснення долучено до матеріалів справи, які узгоджуються з матеріалами справи та не суперечать її фактичним обставинам, а не зазначення про нього як свідка у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення не свідчить про недійсність наданих ним під час складення протоколу свідчень, які були перевірені судом шляхом його безпосереднього допиту в судовому засіданні.

Посилання скаржника на невідповідність висновків суду про визнання ним вини під час розгляду справи № 521/26450/23, оскільки в постанові суду від 11 грудня 2023 року зазначено, що він свою вину у вчиненні правопорушення не визнав, немає значення для правильного вирішення справи, і таким висновкам оцінка апеляційним судом не надається.

Натомість, слушними є посилання заперечення на апеляційну скаргу, надані захисником Маковецького О.В. про недотримання ОСОБА_2 швидкісного режиму, оскільки він пояснював, що рухався зі швидкістю 50 км/год у населеному пункті, а для здійснення маневру обгону йому слід було пришвидшитися, і з урахуванням місця розташування його автівки після зіткнення (на фото, оскільки відстань між автівками на схемі ДТП відсутня), версія ОСОБА_2 про механізм ДТП є такою, що не заслуговує на увагу.

Отже, по справі є неспростовним, що ОСОБА_1 , як водій перед початком зміни напрямку свого руху належним чином проінформував інших учасників дорожнього руху про такий свій намір, а водій автомобіля позаду ОСОБА_2 не взяв такого до уваги та здійснив зіткнення з автомобілем попереду, за що його вже притягнуто до адміністративної відповідальності.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова