Провадження № 3/761/6469/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Кваша А.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у місті Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця В/Ч НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИЛА

20.03.2024 року о 21 год. 37 хв. в м. Київ по вул. Печенізька, 1/7а водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 6, днз НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Також це правопорушення у водія ОСОБА_1 повторне протягом року, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно з ч.2 ст. 130 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.03.2023 ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся.

Крім того, суд зазначає, що ОСОБА_1 був обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді, проте інтересу щодо наслідків розгляду вказаного протоколу у суді не проявляв.

Суд при цьому наголошує, що добросовісна участь особи у процесі вирішення справи щодо неї полягає в активній участі в її розгляді і недопущенні зловживань наданими правами, а безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Так, відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В той же час, на електронну адресу суду від адвоката Федорова Д.С. надійшла заява, у якій останній повідомив, що договір про надання правової допомоги між АО «Брати Федорови» та ОСОБА_1 було розірвано та в подальшому його захист у справі №761/12386/24 за ст. 130 КУпАП не здійснюється.

Від ОСОБА_1 заяв про залучення до участі у справі іншого адвоката не надходило.

Приймаючи до уваги поведінку особи, яка притягається до відповідальності, яка не з`явилася в судове засідання, з метою розгляду справи у розумні строки, розгляд здійснюється за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП (відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 860807, який складений відповідно за ч. 2 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із повторним, протягом року вчиненням адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП) на підставі наступного.

КУпАП визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Статтею 130 ч. 1 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Положеннями ч. 2 ст. 130 КУпАП визначено відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП підтверджується дослідженими матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 20 березня 2024 року серії ААД № 860807, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у протоколі зазначено дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; тобто всі необхідні відомості, які визначені законом; відеозаписами з боді-камер працівників патрульної поліції, які містяться на DVD-R дисках та долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікаря нарколога (зокрема, що підтверджується відеозаписом, який міститься на 2 DVD-R диску, відео 860807-2).

В той же час до матеріалів справи про адміністративне правопорушення долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, найменування закладу охорони здоров`я з якого вбачається, що огляд не проводився.

Відповідно до п.п. 2,3,4 розділу 3 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція) огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам. Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога на, що останній погодився, в той же час, як вбачається з відеозапису з боді камер працівників поліції, а саме DVD-R диск №2 (відео 860807-2), у кабінеті лікаря-нарколога ОСОБА_1 на запитання поліцейського чи погоджується він пройти огляд на стан сп`яніння відмовився, свідчить про порушення п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого огляд проведено не було. Самостійно ОСОБА_1 також не скористався своїм правом пройти огляд на підставі направлення.

Також згідно досліджених судом відеозаписів, які містяться на DVD-R дисках, зокрема відеозапис з камер відеоспостереження на магазині (DVD-R диск №2, відео a6a90be4-86f4-4f6a-8759-e0e8e240de43), вбачається, що до магазину під`їхав автомобіль, із водійських дверей якого після зупинки авто вийшов ОСОБА_1 , який як встановлено з вказаного відео керував транспортним засобом, що крім іншого підтверджується поясненнями працівника магазину ОСОБА_2 , (які зафіксовано на відео з бодікамер працівників патрульної служби) та письмовими поясненнями останньої, в подальшому ОСОБА_1 зайшов до приміщення вказаного магазину, що підтверджується відеозаписом ( DVD-R диск №2, відео d2a26cd8-a2ba-4543-86bb-418e3d9e6294).

Також суддею враховується і положення ст. 2 та ст. 23 КУпАП відповідно до яких завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Оцінивши наведені докази в їх сукупності, враховуючи обставини вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, суд приходить до переконання про наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення.

Наведені вище судом докази є належними та такими що поза розумним сумнівом доводять наявність події адміністративного правопорушення та вини ОСОБА_1 у його вчиненні, а тому приймаються до уваги.

Щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП слід вказати на таке.

Так, до матеріалів справи долучено довідку за підписом старшого інспектора з о/д відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у місті Києві ДПП старшого лейтенанта поліції, у якій остання зазначила, що проведеною перевіркою встановлено, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.01.2023 вчинено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 130 КУпАП. Постановою Шевченківського районного суду міста Києва (суддя Мартинов Є.О., справа № 761/3387/23, провадження № 3/761/1490/2023) від 27.03.2023 зазначеного громадянина визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

22.09.2023 вчинено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 130 КУпАП. Постановою Святошинського районного суду міста Києва (суддя Васильєва К.О., справа № 759/19017/23, провадження № 3/759/7958/23) від 24.11.2023 зазначеного громадянина визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Повторність правопорушення на місці не було можливості встановити, після перевірки було встановлено та кваліфіковано за ч. 3 ст. 130 КУпАП. Враховуючи вищезазначене, а також те, що зазначеного громадянина двічі протягом року притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачено ст. 130 КУпАП, просить суд вчинене гр. ОСОБА_1 20.03.2024 близько 21 год. 37 хв. адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 130 КУпАП, розглядати за ч. 3 ст. 130 КУпАП

Крім того, згідно довідки щодо доопрацювання матеріалів у відношенні ОСОБА_1 , зазначено зокрема, що обставини події, які зазначені у фабулі протоколу ААД №860807 від 20.03.2024 мають не повну інформацію (фабула правопорушення), в зв`язку з тим, що повторність правопорушення на місці не було можливості встановити (довідка про встановлення повторності в матеріалах справи на ст. 6) вже після перевірки було встановлено та кваліфіковано за ч.3 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Суд лише оцінює докази з точки зору їх достатності, достовірності, допустимості і належності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим, що буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У рішенні у справі «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Оскільки, складений уповноваженою особою протокол про адміністративне правопорушення не відображає об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КупАП, а тому з урахуванням вказаного рішення ЄСПЛ суд вважає, що відсутні підстави для переквалфікації дій ОСОБА_1 , оскільки суд розглядає справу у межах висунотого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопрушення.

Оцінивши наведені докази в їх сукупності, враховуючи обставини вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, суддя приходить до переконання про наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та доведеність його вини.

Наведені вище суддею докази є належними та такими що поза розумним сумнівом доводять наявність події адміністративного правопорушення та вини ОСОБА_1 у його вчиненні, а тому приймаються судом до уваги.

В контексті вказаних обставин суддя зазначає, що поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співвставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суддя виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За встановлених обставин, приходжу до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення. Відомостей, щодо наявності підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору судді не надано.

На підставі наведеного, керуючись статтями 40-1, частиною першою статті 130, 283, 284, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп. на користь держави.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу в вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Антоніна КВАША