Справа № 289/1124/23
Номер провадження 3/289/3/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2024 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Мельник О.В., розглянувши матеріали, які надішли з Відділення поліції №3 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортні дані та РНОКПП в матеріалах справи відсутні, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 14.05.2023 року серії ААД № 170421, 14 травня 2023 року о 01 год. 46 хв., по вул. Центральна, в с. Веприн, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Ford Focus, державний номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законодавством порядку на місці зупинки зі застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, результат тесту № 238 1,43 % проміле. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі водію ОСОБА_2 .. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 "а" ПДР України за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Тому судом були вжиті заходи для забезпечення права останнього на участь у судовому засіданні, його відсутність як порушника, відповідно до ст. 268 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Свою участь ОСОБА_1 забезпечив через представника - адвоката Шпонарського Є.В., який в судовому засіданні просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , оскільки, останній не визнав своєї вини пояснивши це тим, що того дня після вживання спиртного він не керував транспортними засобами, а за кермом його автомобіля був його вітчим ОСОБА_2 , якого ОСОБА_1 попросив відвезти останнього з неповнолітнім сином додому. Також вказав на те, що відеозапис з бодікемери поліцейського має фрагментарний характер та не є безперервним, а також те, що в матеріалах справи відсутні будь які докази на підтвердження факту керування саме ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом. Разом з тим адвокат Шпонарський Є.В. вказав на те, що при оформлені вказаних адміністративних матеріалів працівниками поліції у відношенні ОСОБА_1 вчинявся психологічний тиск, але на відеозаписі дані фрагменти відсутні.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що приблизно в травні місяці, точної дати не пам`ятає, до нього зателефонував син його дружини ОСОБА_1 та повідомив, що збирається їхати до колишньої дружини бо остання цілий день не брала слухавки, тому він почав хвилюватися за свого неповнолітнього сина. Під час вказаної розмови свідок повідомив ОСОБА_1 , що їде з ним для того щоб застерегти їх від конфлікту. Будучи в с. Ірша за місцем проживання колишньої дружини ОСОБА_1 та з`ясовуючи відносини щодо неповнолітнього сина, останній розхвилювався і попросив свідка відвезти його з сином додому. А щоб трохи заспокоїтися після розмови ОСОБА_1 дістав з багажнику свого автомобіля 1 літр пива і випив його. В подальшому коли свідок віз ОСОБА_1 з сином додому останнього, їх зупинили працівники поліції. Вони пояснили, що до них звернулася мати неповнолітнього сина ОСОБА_1 , тому потрібно повернути дитину, щоб не було викрадення. Потім вони поїхали до с. Ірша, а свідок поїхав додому чекати коли поліція привезе ОСОБА_1 .. В подальшому останнього довго не було, тому свідок ОСОБА_2 вирішив поїхати його шукати. Коли під`їхав то побачив, що поліцейські складають відносно ОСОБА_1 протокол за керування автомобілем в стані сп`яніння. Свідок пояснив працівникам поліції, що саме він був за кермом автомобіля останнього і наразі він даним автомобілем і приїхав, на що поліцейські змусили свідка написати росписку, що він зобов`язується забрати вказаний автомобіль і не передавати ОСОБА_1 до повного витверезення, і тільки після цього відпустили ОСОБА_1 додому.

На уточнюючи запитання суду свідок ОСОБА_2 відповів, що ОСОБА_1 разом із своїм неповнолітнім сином перебував на задньому сидінні автомобіля останнього та не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи та співставляючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення було долучено відеозаписи фіксації зазначеної в протоколі події, з яких вбачається, що таку відеофіксацію розпочато 14 травня 2023 року об 01 годині 46 хвилин, при цьому факту керування вказаним транспортним засобом ОСОБА_1 , відеозаписи не містять.

Жодного іншого доказу на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, матеріали справи не містять.

Вказаний відеозапис узгоджується із показами свідка ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 , після вживання алкогольних напоїв автомобілем не керував.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначається суть адміністративного правопорушення.

Диспозиція норми ч. 1 ст. 130 КУпАП виділяє два окремих, незалежних один від одного види адміністративних правопорушень. Перший, це керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а другий, це відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому обидві форми правопорушення передбачають обов`язковою умовою притягнення до адміністративної відповідальності факт керування правопорушником транспортним засобом.

Тобто, з аналізу ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що відповідальність водія за порушення цієї норми настає виключно у разі керування або експлуатації транспортного засобу.

Так, само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Дана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 404/4467/16-а.

Також, п. 27 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено термін «керування транспортним засобом», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Як вбачається з матеріалів справи, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що давало б поліцейським підстави для складання адміністративного протоколу за порушення вимог п. 2.9 а ПДР, відсутній.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що поліцейські зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , а навпаки з відеозапису долученого до матеріалів справи вбачається, що після зупинки вказаного автомобіля працівниками поліції, із-за керма даного автомобіля вийшов свідок ОСОБА_2 ..

Порядок використання технічного засобу відеозапису визначений Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026. Згідно з п. 5, 6 розділу ІІ Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Дослідивши у судовому засіданні диск із відеозаписом події, встановлено, що останній має уривчастий, фрагментарний характер з невідомих причин.

Вищенаведене вказує на відсутність обов`язкової ознаки об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в свою чергу вказує на відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Згідно ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, на переконання суду, залишився не доведеним факт вчинення ОСОБА_1 будь-яких дій, що містять ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так саме по собі складання протоколу, за відсутності інших достовірних та допустимих доказів, не може бути визнано достатнім доказом для підтвердження його винуватості, а відтак провадження по справі слід закрити.

Згідно із ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги те, що інші докази, які б підтверджували факт вчинення саме ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, окрім складеного протоколу в матеріалах справи відсутні, не здобуто таких доказів і під час розгляду справи в суді, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - в зв`язку з недоведеністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 130, 247, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 10 діб з моменту її винесення.

Суддя Олександр МЕЛЬНИК