Справа № 504/5484/23
Номер провадження 3/504/119/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2024смт.Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області А.Ф. Сафарова, розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 04.03.2019 органом 5135,

за ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення , -

ВСТАНОВИВ:

20.12.2023 до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст. 130 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 163599 від 10.12.2023 вбачається, що 10.12.2023 о 21:40 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Кремидівка, вул. Б. Хмельницького, 58, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Scodа Fаbiа», н/з НОМЕР_2 , після скоєного ДТП за його участю, до проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, вживав алкогольні напої. Огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці ДТП зі згоди водія за допомогою приладу Аlcotest 6810, АRBL0626, тест № 171, результат огляду 2,17 %0. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив порушення вимог п. 2.1 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч.4 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, просив закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП. Просив врахувати його письмові пояснення, в яких зазначив, що керував автомобілем по слизькій дорозі через ожеледицю, автомобіль занесло та він в`їхав у паркан. В ході розмови з власником паркану домовився, що відшкодує завдані збитки та автомобіль забере зранку. Після цього пішки пішов додому, де від хвилювання вжив алкогольний напій. Через дві з половиною години зателефонував знайомий та повідомив, що на місці ДТП біля автомобіля знаходяться патрульні поліцейські. По приходу на місце ДТП поліцейські повідомили про складання відносно нього протоколів за ст. 124, ч.4 ст. 130 КУпАП . Винним у скоєнні адміністративного правопорушення не вважає, оскільки будучи впевненим у домовленості із власником паркану про добровільне відшкодування шкоди не знав про обов`язок невживання алкоголю після пригоди.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучені докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23грудня 2005року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997. Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з-під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучені докази, суду слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності як особу, яка вживала після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Частина четверта статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Отже, для притягнення особи до відповідальності за ч.4 ст. 130 КУпАП, слід враховувати, що об`єктивна сторона цього правопорушення ставить в обов`язок особи за участю якої сталася дорожньо-транспортна пригода не вживати алкоголь, наркотики, а також лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Встановлені судом обставини, зокрема пояснення ОСОБА_1 свідчать про те, що у останнього фактично не було обов`язку не вживати алкогольні напої після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, оскільки після ДТП (наїзду на паркан), він та потерпілий порозумілися про добровільне відшкодування завданої шкоди, поліцію для фіксування факту пригоди не викликали. При цьому, тільки згодом, тобто після того, як ОСОБА_1 покинув місце ДТП за згодою з потерпілим, яке не було зафіксоване працівниками поліції, тобто не будучи фактично особою, яка зобов`язана виконувати приписи п.2.10 «Правил дорожнього руху», він вжив алкогольний напій.

Таким чином, встановлені судом обставини справи, свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, що вказує на відсутність в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд констатує, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять переконливих доказів про те, що ОСОБА_1 після ДТП за його участю, зобов`язаний був не вживати алкогольні напої до його огляду працівниками поліції на стан алкогольного або іншого сп`яніння, оскільки поліція на місце ДТП не викликалася. Встановлені обставини не свідчать про порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

При цьому, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Таким чином, за результатами розгляду справи, суд вважає, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 130 КУпАП, не підтверджуються достатніми та допустимими доказами, які були наявні в матеріалах справи та надані суду, та більш того, фактично були спростовані поясненнями допитаного судом ОСОБА_1 .

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням встановлених судом обставин, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 245, 251, 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. Ф. Сафарова