ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/129/24 Справа № 199/9302/23 Суддя у 1-й інстанції - ВОРОБЙОВ В. Л. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2023 року в справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 гривні на користь держави.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.10.2023 року о 02-17 годині ОСОБА_1 в районі будинку №1п пр. Слобожанському у м. Дніпро (Амур-Нижньодніпровський район) керував автомобілем «Volvo», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому Законом порядку, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що судове рішення винесене з порушенням норм процесуального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, їх не дослідження та ненадання їм належної оцінки, що є наслідком необґрунтованого притягнення до адміністративної відповідальності. На думку апелянта, постанова суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що 21.10.2023 року відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, з вказаним протоколом він не погоджується, оскільки не керував транспортним засобом.

Вказує, що матеріали справи не містять факту керування транспортним засобом. Зазначає, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки не був водієм в той день та не керував транспортним засобом.

Будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи ОСОБА_1 у призначене на 11-20 годину 02 січня 2024 року судове засідання не з`явився.

Розгляд справи було відкладено на тривалий час, а саме на 11-00 годину 16 січня 2024 року.

Як вбачається з довідки про доставку смс-повідомлення, ОСОБА_1 судовий виклик на 16.01.2024 року отримав 09 січня 2024 року, тобто завчасно до судового засідання.

Однак, 16 січня 2024 року, будучи належним чином повідомлений ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадів, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 належним чином та завчасно повідомлений про дату та час розгляду справи, про що свідчать довідки про доставку смс-повідомлення, у судове засідання не з`явився, а тому з метою своєчасного та належного розгляду справи у розумні строки, у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без його участі.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Згідно ст. ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить про те, що суд першої інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону та вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність особи, яка керує транспортним засобом виникає і в разі її відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнав, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом.

Зокрема, даними зазначеними у:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №556210 від 21.10.2023 року, де викладені обставини скоєння правопорушником ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- відеозаписі, знятого на нагрудні камери відеоспостереження працівників поліції, де зафіксований факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, згідно переглянутого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що на пропозицію працівника поліції, щодо проходження медичного огляду на місці зупинки, з використанням алкотестеру «Drager», а також у відповідній медичній установі на стан алкогольного сп`яніння та здачі певних аналізів, ОСОБА_1 відмовився.

Крім цього, ОСОБА_1 не заперечував факт керування саме ним транспортним засобом, а не іншою особою, в тому числі його знайомими, друзями, та всіляко намагався уникнути адміністративної відповідальності, пропонуючи працівникам поліції поза процесуальне вирішення питання, натякаючи працівникам поліції на надання останнім неправомірної вигоди.

Також згідно відеозапису вбачається, що його поведінка та загальний психічний стан: неконтрольовані рухи кінцівок рук; нервовий; збуджений; явно не чітка мова; нестійка хода, безумовно вказує на перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, що останній не заперечує.

У якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суду надано копію рапорту інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №4 УПП в Дніпропетровській області від 21.10.2023 року.

Вищезазначені докази, досліджені під час апеляційного розгляду, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються вищезазначеним доказами.

Не знайшли свого підтвердження і доводи апелянта про відсутність направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, суд зауважує наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином законодавець встановлює певні умови для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, які розширеному тлумаченню не підлягають, а саме лише у разі відмові особи від проходження такого огляду на місця зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Наявність в матеріалах справи або видача форми направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачена за умови, що водій відмовився від такого огляду, Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я від 09.11.2015 року № 1452/735 не передбачає.

Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні відеозапису ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів так і у відповідному закладі охорони здоров`я, а тому наявність в матеріалах форми направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не передбачена, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Твердження апелянта щодо відсутності факту керування ОСОБА_1 , оскільки той перебував у якості пасажира на передньому водійському сидінні, його не відсторонили від керування транспортним засобом, а також, що автомобілем Volvo V50 д.н.з. НОМЕР_1 керував його знайомий ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки ці доводи спростовуються дослідженими судом і покладені в основу рішення доказами.

З відеозапису, який міститься в матеріалах справи, триваючи 1 годину 12 хвилин, слідує, що на протязі всього часу запису не встановлено знаходження ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 на місце зупинки транспортного засобу, в салоні останнього або поруч автомобіля, та ОСОБА_1 поліцейським не зазначає, не повідомляє про наявність водія ОСОБА_2 , який нібито керував автомобілем.

Крім цього, згідно відеозапису вбачається, що автомобіль Volvo V50 д.н.з. НОМЕР_1 стоїть без руху у лівій смузі, а сам проїзд через Центральний міст перекрито працівниками поліції, які під час комендантської години здійснюють перевірку всіх без винятку громадян.

Далі, вже після складеного протоколу про адміністративне правопорушення, працівники поліції відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та повідомили, що необхідно знайти тверезого водія з метою перепаркування автомобіля з лівої смуги для руху у безпечне місце, на що ОСОБА_1 пропонував це зробити безпосередньо працівника поліції, а не свідку ОСОБА_2 , якого на протязі всього часу поруч не було. Та у подальшому саме працівники поліції знайшли тверезого водія, який з дозволу ОСОБА_1 , перепаркував автомобіль Volvo V50 д.н.з. НОМЕР_1 у безпечне місце. При цьому ОСОБА_1 мав при собі ключі від автомобіля Volvo V50 д.н.з. НОМЕР_1 , якими показав як завести двигун транспортного засобу.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд сприймає таку позицію апелянта, як модель захисту від притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, намагання уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем Volvo V50 д.н.з. НОМЕР_1 , тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно норм, встановлених законами держави Україна.

Як слідує з вимог п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.9а Правил дорожнього руху забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376.

Інструкцією № 1376 встановлено порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах, матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також визначено порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Тобто, вищевказані положення КУпАП та Інструкції № 1376 визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 вважається таким, що ознайомлений зі змістом, як ст. 130, ст. 266 КУпАП, так і Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, оскільки відповідні нормативно-правові акти були офіційно оприлюднені. З вказаним висновком погоджується і апеляційний суд.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, який складений повноважною особою згідно вимог КУпАП, вказана правова кваліфікація адміністративного правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про адміністративну відповідальність, та відповідний пункт Правил дорожнього руху, сформульовано звинувачення, викладені фактичні обставини адміністративного правопорушення, які є достатніми для повного розуміння стороною захисту суті висунутого проти ОСОБА_1 звинувачення. Мотиви апелянта фактично ґрунтуються на незгоді з доказами за даною справою.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко