ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Московського районного суду м.Харкова від 26 листопада 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою:: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 30.10.2020 року о 03 год. 20 хв. керував транспортним засобом марки «NISSAN NOTE», номерний знак НОМЕР_1 по пр. Тракторобудівників, 160 у м. Харкові, із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «DRAGER ALKOTEST», та в закладі охорони здоров`я за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 26 відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Вказує, що ОСОБА_1 30 жовтня 2020 року до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України працівниками поліції у складі екіпажу 5006 не притягувався, що свідчить про відсутність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Направлення на огляд ОСОБА_1 для виявлення стану алкогольного сп`яніння було виписано інспектором Скрипніком Є.В. вже після складеного ним протоколу про адміністративне правопорушення та встановленого факту відмови від проходження такого огляду в медичному закладі.

Посилається на розбіжності у письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо дати події.

Крім того, такі пояснення свідків є ідентичними , записані одним почерком, що, на переконання апелянта, свідчить про написання працівниками поліції, які викривляють дійсні події та обставини.

Одночасно апелянт подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді посилаючись на те, що до 26 березня 2021 року йому не було відомо про прийняте рішення за результатами розгляду справи. Крім того, вказує, що копія постанови не була направлена на його адресу засобами поштового зв`язку.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не був повідомлений про результати судового розгляду, тому вважаю слід поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови.

ОСОБА_1 та його адвокат Шевченко О.О. в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день і час розгляду справи, що відповідно до ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

До початку апеляційного розгляду від ОСОБА_1 на адресу Полтавського апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно розглянуто обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується:

- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №348784 від 30 жовтня 2020 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 відмовився від проходження від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до КНП ХОР «ОНД» від 30 жовтня 2020 року, у якому зазначено, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд не проведений у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від його проходження;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2

- рапортом працівника патрульної поліції про обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги, що постанова суду першої інстанції не відображає дійсні обставини справи, не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких навпаки вбачається, що усі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону.

ОСОБА_1 відмовився пройти в установленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, що було зафіксовано наявним у матеріалах справи направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 жовтня 2020 року, показаннями свідків.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння внаслідок виявлення передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак. Відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.

Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Апеляційний суд зауважує, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак алкогольного сп`яніння.

Суд зважає на те, що відповідно до п.2.5 ПДР проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія, при цьому жоден із нормативних документів не дає водієві права оспорювати таку вимогу поліцейського.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву та давали суду підстави для висновку про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння належним чином зафіксована, підтверджується сукупністю доказів, які учасниками справи не спростовані, а дії поліцейських не суперечать вимогам ст. 266 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, протокол складений в установленому законом порядку, з дотриманням вимог ст.ст. 256, 266 КУпАП.

Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції, в тому числі щодо причин зупинення транспортного засобу або при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 , оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження апелянта з цього приводу, а саме безпідставності зупинки транспортного засобу, є необґрунтованими.

Протокол складений працівниками поліції не містить жодних зауважень ОСОБА_1 щодо безпідставності зупинки транспортного засобу. Така версія ОСОБА_1 виникла лише на стадії судового розгляду у суді першої інстанції.

Крім того у суді першої інстанції ОСОБА_1 вказав про те, що перебуваючи в автомобілі не керував ним, лише прогрів та засув, не заперечував перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Із наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що автомобіль «NISSAN NOTE» знаходиться з увімкненими двигуном та ближнім світлом фар.

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання щодо невинуватості ОСОБА_1 , оскільки відмова від вимоги поліцейського пройти в установленому порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта з приводу того, що зупинка транспортного засобу була неправомірною є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, бо питання поважності чи неповажності причин зупинки автомобіля поліцейськими не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, а відтак вирішення цього питання не може бути підставою для скасування постанови суду. Крім того, апелянтом не надано доказів встановлення незаконності дій працівників поліції і їх протиправної поведінки під час зупинки транспортного засобу, яка нібито мала місце 30 жовтня 2020 року.

Та обставина, що наявні в адміністративних матеріалах пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 складені безпосередньо працівниками патрульної поліції суд розцінює критично, оскільки такі обставини жодним чином не впливають на правильність змісту таких пояснень. Вказані пояснення були належним чином доведені до відома свідків працівником поліції, в графі «все написане відповідає дійсності, зауважень до працівників поліції не маю» наявний підпис вказаних свідків.

Більше того, неточності у письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо дати події, на переконання апеляційного суду, не впливають на їх зміст та не є безумовною підставою для неврахування вказаних пояснень та, як наслідок, скасування постанови судді.

Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, оскільки судом достовірно встановлено, що останній відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву та давали суду підстави для висновку про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав.

Постанова судді місцевого суду відповідає вимогам Закону, істотних порушень норм права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

За таких підстав, обґрунтування апеляційної скарги не спростовують законних висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Московського районного суду м.Харкова від 26 листопада 2020 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Московського районного суду м.Харкова від 26 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко