Справа № 598/357/24
провадження № 3/598/260/2024
ПОСТАНОВА

іменем України

"28" лютого 2024 р. Суддя Збаразького районного суду Тернопільської області Гудима І. В., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 (м.Ланівці) Кременецького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Великі Вікнини Збаразького району Тернопільської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, РНОКПП - НОМЕР_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч.1 ст.130, ст.124 КпАП України,-

встановив:

ОСОБА_1 31 грудня 2023 року о 17 годині 25 хвилин в с.Великий Кунинець по вул.Перемоги, 72 Кременецького району Тернопільської області, керуючи автомобілем марки «AUDI 100», р.н.з. НОМЕР_2 , відмовився на вимогу поліцейського від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №004456 від 01.01.2024 року ОСОБА_1 «31 грудня 2023 року о 17 годині 25 хвилин в с.Великий Кунинець по вул.Перемоги, 72 Кременецького району Тернопільської області, керуючи автомобілем марки «AUDI 100», р.н.з. НОМЕР_2 , в порушення вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, та допустив з`їзд у кювет, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження».

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КпАП України визнав та пояснив, що дійсно він 31 грудня 2023 року о 17 годині 25 хвилин в с.Великий Кунинець по вул.Перемоги, 72 Кременецького району Тернопільської області, керуючи автомобілем марки «AUDI 100», р.н.з. НОМЕР_2 , в порушення вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, та допустив з`їзд у кювет, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Разом з тим, вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, не визнав та вказав, що дійсно він відмовився від пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням газоаналізатора Драгер, тому, що перебував у шоковому стані після дорожньо-транспортної пригоди, однак виявив бажання пройти огляд в медичному закладі. В подальшому, на території лікарні працівники поліції почали погрожувати йому, що викличуть працівників ТЦК, які вручать йому повістку, тому, щоб уникнути такого розвитку подій, він погодився визнати свою вину та не проходити медичний огляд на стан сп`яніння. При цьому, він визнав, що після приїзду його у медичний заклад на автомобілі швидкої медичної допомоги та у супроводі медичних працівників, він залишив даний автомобіль та покинув територію медичного закладу без проведення медичного освідчення на стан сп`яніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, суд прийшов до наступних висновків.

Так, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина друга ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

Враховуючи викладене, в справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ч.2 ст.251 КпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, слід зазначити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КпАП України відповідальність за даною нормою настає також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, об`єктивна сторона зазначеного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 полягає у відмові водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, а суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України передбачає умисну форму вини.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КпАП України, а також регулюється Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 1103 від 17.12.2008 року, та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року N 1452/735.

Так, згідно ст.266 КпАП України огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктом 7 розділу І Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Аналіз вказаних вище положень законодавства в їх сукупності та логічному взаємозв`язку свідчить, що відмова водія від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КпАП України, а є підставою для направлення водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Відмова водія від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, є підставою для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КпАП України та притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, при розгляді даної адміністративної справи судом було встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України доводиться матеріалами адміністративної справи, зокрема: рапортом працівника поліції від 31.12.2023 року (а.с.2), протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №004455 від 01.01.2024 року (а.с.3), письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 від 31.12.2023 року (а.с.7-9), відеофіксацією правопорушення, яке знаходиться на DVD-R диску (а.с.27), іншими матеріалами справи.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , який маючи ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився в встановленому законом порядку.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 ухилився від проходження медичного обстеження на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Даний факт знайшов своє підтвердження письмовими поясненнями ОСОБА_3 , працюючої фельдшером виїзної бригади Кременецької ЕШМД, яка зазначила, що по приїзді карети швидкої допомоги на територію Кременецької опорної лікарні до приймального відділення ОСОБА_1 відштовхнув її та побіг у невідомому їй напрямку.

Разом з тим, пояснення ОСОБА_1 не спростовують тієї обставини, що він ухилився від проходження медичного обстеження на стан сп`яніння у медичному закладі. Посилання ОСОБА_1 на те, що він не пройшов медичне обстеження через погрози працівників поліції викликати представників територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою вручення йому повістки, саме по собі не може бути підставою для ухилення від медичного обстеження, оскільки є законною вимогою.

Крім того, суд не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_4 дружини ОСОБА_1 , оскільки вказана особа не була очевидцем вищезазначених подій, та її покази не можуть свідчити про те, що ОСОБА_1 не ухилявся від проходження медичного обстеження на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Наведеними вище доказами підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, що містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачається правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, як за ознаками керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

При накладенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 враховується характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, те, що він раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, в зв`язку з чим слід піддати його адміністративному стягненню у виді адміністративного штрафу в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами.

Разом з тим, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №004456 від 01.01.2024 року та матеріали, що додані до нього, вважаю, що дана адміністративна справа в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України підлягає закриттю за відсутністю в діях його діях події та складу адміністративного правопорушення виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу (стаття 280 КпАП України).

Диспозиція ст.124 КпАП України передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин.

При цьому, пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення правил дорожнього руху.

Проте, у матеріалах справи відсутні вказані в диспозиції ст.124 КпАП України наслідки, тобто пошкодження зазначених в цій статті об`єктів.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 при керуванні транспортним засобом не пошкодив майно третіх осіб, а пошкодив лише транспортний засіб, яким керував та яким на законний підставах користується. Отже в даному випадку, відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи вважаю, що оскільки в даних матеріалах відсутні докази, які б свідчили про те, що внаслідок дій ОСОБА_1 було спричинено пошкодження, крім автомобіля, який є у його володінні, інших транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тому в частині притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України слід відмовити, а справу провадженням закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ч.1 ст.130, ст.124 КпАП України, суддя,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, і піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

В притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України відмовити, а дану справу провадженням закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

На дану постанову може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ Ігор ГУДИМА