Справа № 206/4533/24
Провадження № 3/206/2043/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2024 суддя Самарського районного суду міста Дніпропетровська Маштак К.С., в залі суду в м. Дніпро, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

30.06.2024 о 19 год. 43 хв. в м. Дніпрі на вул. Піщаній біля буд. № 10 водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , при виявленні перешкоди не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Opel» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.3 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім того, 30.06.2024 о 19 год. 43 хв. в м. Дніпро, по вул. Піщаній біля буд. № 10 водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 став учасником ДТП, не зупинився та залишив місце пригоди до якої був причетний. Розшуковими заходами був встановлений поліцією. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10(а) ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, зловживаючи своїм правом на участь у розгляді справи. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду він не направляв. Тому, на підставі ст. 268 КУпАП, суд вирішив розглядати справу без його участі.

Крім того, оголошення про розгляд справ містяться на офіційному веб-сайті судової влади, що дає особі можливість дізнатися про стан судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративні правопорушення за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД №№ 816844, 816845 від 09.08.2024, рапортами, схемою місця ДТП від 30.06.2024, фототаблицями, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , витягом з ARMOR, та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 ПДР України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожнійрух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 12.3 ПДР, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Диспозицією ст. 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна

Згідно п. 2.10(а) ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Диспозицією ст. 122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський Суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколах про адміністративне правопорушення, рапортами, схемою місця ДТП від 30.06.2024, фототаблицями, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , витягом з ARMOR, та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі доказів, суддею не встановлено.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, доведеною повністю.

Крім того, було встановлено, що постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.06.2023, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 3400 грн.

Також, постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31.08.2023, ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також, постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2024, ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 3400 грн.

Судом розглянуто обидва протоколи про адміністративні правопорушення відповідно до вимог ст. 36 КУпАП, а саме, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до ст. 23 КУпАП України, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, встановленими ст. 33 КУпАП стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1 ст. 33 КУпАП). При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При цьому, суд враховує явне зневажливе ставлення ОСОБА_1 до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність скоєного, що створює небезпеку і загрозу здоров`ю та життю як самого ОСОБА_1 , так і інших учасників дорожнього руху, беручи до уваги і те, що правопорушник в судове засідання не з`явився, не надав пояснень та не висловив своє ставлення стосовно вчинення ним адміністративних правопорушень, тобто його байдужість до скоєного.

Слід зазначити, що відповідно до відомостей з ЄДРСР, ОСОБА_1 неодноразово вчиняв адміністративні правопорушення, пов`язанні з керуванням транспортним засобом.

Однак, не дивлячись на те, що ОСОБА_1 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності в тому числі за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та до нього застосовувались адміністративні стягнення у виді штрафів, він продовжує скоювати нові адміністративні правопорушення, пов`язанні з керуванням транспортним засобом.

Зазначене приводить суд до висновку, що призначені ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу не є достатніми для його виправлення і попередження скоєння ним нових правопорушень.

Такою зухвалою поведінкою ОСОБА_1 протягом тривалого часу створює загрозу не тільки для свого життя, а й для життя інших учасників дорожнього руху.

Крім того, суд вважає необхідним звернути увагу на те, що ОСОБА_1 , відчуваючи свою безкарність за допущені порушення ПДР України, продовжує систематично їх порушувати.

У зв`язку з вищезазначеним, суд приходить до обґрунтованого висновку, що для достатнього виховання правопорушника ОСОБА_1 у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі, гідності інших громадян до правил співжиття, відповідальності перед суспільством, а також запобігання вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень, враховуючи, що ОСОБА_1 вже неодноразово рішеннями судів призначались стягнення у виді штрафів, слід призначити останньому адміністративне стягнення, у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір у розмірі 605 гривні 60 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 36, 40-1, 122-4, 124, 245, 247, 251, 252, 277, 278, 283, 284 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати адміністративні справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 справа № 206/4533/24, провадження № 3/206/2043/24, та справа № 206/4534/24, провадження № 3/206/2044/24 в одне провадження, присвоївши об`єднаній справі єдиний номер № 206/4533/24, провадження № 3/206/2043/24.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинені адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 124, 122-4 КУпАП адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя К.С. Маштак