Справа № 135/30/24
Провадження № 3/135/25/24
ПОСТАНОВА

іменем України

22.01.2024 м. Ладижин Вінницька область

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Волошина Т.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючий, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

26.12.2023 о 00 год 47 хв на автодорозі Р-33 біля Ладижинського лісництва водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою приладу «ARAM 2276».

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наведених вище обставин не визнав. Вказав, що у вказаний у протоколі час та місці транспортним засобом не керував. Натомість за кермом автомобіля перебував його товариш, з яким він перед самою зупинкою транспортного засобу помінявся місцями, а саме його товариш сів на пасажирське місце, а він сів на водійське місце. При цьому причину своїх дій не може обґрунтовано пояснити, зазначає, що можливо на це вплинув вжитий ним того дня алкоголь. Підтвердив, що транспортний засіб перебуває у його користуванні.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно зі статтею 245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 1 статті 8 КУпАП України встановлено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 181764 від 26.12.2023, складеного інспектором СРПП ВП №3 Гайсинського РУП капітаном поліції Брудницьким Я.В., водій ОСОБА_1 26.12.2023 о 00 год 47 хв на автодорозі Р-33 біля Ладижинського лісництва керував транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою приладу «ARAM 2276».

Зі змістом даного протоколу ОСОБА_1 ознайомлений, права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП йому роз`яснені, отримувати його копію та надавати пояснення він відмовився, про що свідчить наявний в матеріалах справи відеозапис.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винуватість свою заперечував, однак, не зважаючи за захисну позицію, його винуватість у вчиненому правопорушенні за наведених вище обставин безспірно підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості.

Так, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 181764 від 26.12.2023, складений відповідно до вимог КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС від 07.11.2015 №1395, а отже відповідає вимогам діючого законодавства.

У долучених до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалах міститься акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого видно, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, хитка хода; огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager»; результат тесту приладу «Drager ARAM 2276» - 1,23‰.

З роздруківки показників тесту від 26.12.2023, отриманого за допомогою газоаналізатора «Drager ARAM 2276», видно, що вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 становить 1,21‰. Також вказано час проведення тесту 01 год 02 хв.

До матеріалів долучено відео з відеорегистратора поліцейського автомобіля та нагрудної камери поліцейського, що було оглянуто судом.

Відеозапис в них є безперервним, не містить ознак будь-кого монтажу, при цьому ОСОБА_1 під час судового розгляду не навів будь-яких фактів, які мають значення для вирішення даної справи та умисно не були зафіксовані поліцейським на вказаному відеозаписі, а тому суд сприймає вказаний відеозапис належним та допустимим доказом.

Відеозапис, якщо його переглядати в хронологічному порядку, містить окремі події: момент руху автомобіля марки «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_2 , який на вимогу поліцейського зупиняється, після зупинки з водійського сидіння виходить ОСОБА_1 , а з пасажирського невідома особа чоловічої статі; проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager».

При цьому, вказаний запис не містить інформації, яка б вказувала на вчинення психологічного тиску або порушення права на захист, вчинених поліцейським відносно ОСОБА_1 під час проходження огляду та оформлення адміністративних матеріалів. На ньому не зафіксовано будь-яких дій, які б виникали сумнів, що працівник поліції діяв у непередбачений законом спосіб.

Стосовно підтвердження самого факту керування, на не встановлення якого посилається ОСОБА_1 , то він повністю підтверджується поведінкою ОСОБА_1 у взаємозв`язку із вказаними доказами.

Так, факт руху автомобіля марки «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_2 , у вказаних у протоколі час та місці ОСОБА_1 не заперечується.

Натомість ОСОБА_1 стверджує, що автомобілем у цей час керував його товариш, з яким він перед самою зупинкою транспортного засобу помінявся місцями, а саме його товариш сів на пасажирське місце, а він сів на водійське місце. При цьому причину своїх дій не може обґрунтовано пояснити.

Оцінюючи викладені вище зафіксовані на відеозаписі факти в сукупності з поведінкою ОСОБА_1 , яка є типовою для осіб, які є водіями, суд доходить висновку, що саме він керував транспортним засобом та був водієм за викладених в протоколі обставин.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом є безпідставними, а також розцінюються судом як спосіб захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності і стягнення.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно пункту 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З огляду на вище викладене, огляд проведений відповідно до Інструкції та ст. 266 КУпАП.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд дослідивши докази, надавши відповіді на всі аргументи сторони захисту приходить, до висновку, що викладене вище у сукупності, свідчить про порушення водієм ОСОБА_1 п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП за вчинення вказаного правопорушення накладається адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

З довідки інспектора СРПП ВП №3 Гайсинського РУП капітана поліції Брудницького Я.В. видно, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Враховуючи викладене, не має підстав застосовувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами.

Відтак, враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що слід накласти стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП без позбавлення права керування транспортними засобами. Призначення саме такого адміністративного стягнення на переконання суду є необхідним і достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

В порядку, визначеному ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн 60 коп. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя