Справа № 154/4613/23 Провадження №33/802/260/24 Головуючий у 1 інстанції:Каліщук А. А.
Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Бакаєвича А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Володимир-Волинського міського судуВолинської області від 06 березня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В дохід держави із ОСОБА_1 стягнуто 536 грн. 80 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 30 жовтня 2023 року о 00:44 год. на вул.Сагайдачного в м.Володимир, керував автомобілем марки "Фіат Добло", державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота, порушення мови, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, яка не відповідає обстановці) і відмовився у встановленому законом порядку від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій вважає його необґрунтованим та незаконним. Зазначає про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього складався у його відсутності, що свідчить відсутність його підписів у ньому, а тому вважає, що працівниками поліції були порушені його права. Також працівниками поліції були проігноровані його вимоги щодо надання доказів про порушення ПДР, за які була проведена зупинка транспортного засобу. Таку його вимогу було проігноровано і наголошено, що його дії розцінюються як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння. Однак, суд першої інстанції при розгляді справи жодним чином не врахував його тверджень, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а лише в законний спосіб вимагав від працівників поліції надання доказів про порушення ПДР. Також зазначає, що будь-яких ознак алкогольного сп`яніння у нього не було, що також спростовує відповідний висновок експерта №7 від 19.01.2024, а тому у працівників полії не було підстав вимагати у нього пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння. Відповідно ж є неправомірним внесення працівником поліції в акт про проходження огляду та направлення на проходження огляду ознак алкогольного сп`яніння, які також не вручались йому. Окрім того вказує про те, що працівниками поліції не було роз`яснено його прав, передбачених законодавством України. Також зазначає, що матеріали справи не містять доказів про порушення ним ПДР, за які його працівники поліції мали право зупиняти, а тому всі наступні дії останніх, він не зобов`язаний був виконувати. Відповідно усі процесуальні документи, які складені щодо нього не можуть бути належними і допустимими доказами та покладені в основу його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Окрім того, судом неправильно було покладено в основу його винуватості пояснення працівників поліціє в якості свідків, оскільки це суперечить позиції Верховного Суду. Крім того, звертає увагу на те, що ним в даний час оскаржується постанова від 30.10.2022 за ч.2 ст.122 КУпАП, і судове рішення по цій справі ще не прийнято. Переконаний, що матеріали справи не містять жодних доказів його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Бакаєвича А.В., які скаргу підтримали з підстав викладених у ній, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За положеннями ст.ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

ОСОБА_1 інкримінується порушення п.2.5 ПДР України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, окрім іншого полягає у діях особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №041475 від 30.10.2023, за змістом якого ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, з яким, як встановлено з відеозапису, він не ознайомлювався і отримував його копію, оскільки залишив місце події до їх складання;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.10.2023, та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів, з яких наряду з відеозаписом з боді-камери, вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і у найближчому медичному закладі;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАТ №8041052 від 30.10.2023 за якою на ОСОБА_1 накладено штраф за порушення, що передбачені ч.2 ст.122 КУпАП;

- рапортом працівника поліції ОСОБА_2 від 30.10.2022 наряду з іншими доказами, в якому фактично викладено обставини, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доводиться відеозаписами із відео-реєстратора службового автомобіля та боді-камери працівника поліції, на яких зафіксовано події, що викладені у протоколі. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано як поліцейський автомобіль із увімкненими проблисковими маячками рухається за автомобілем марки «Фіат Добло», який здійснив зупинку і з водійського місця вийшов ОСОБА_1 , а з пасажирського інша особа чоловічої статі. Відразу ж після здійснення зупинки працівники поліції підійшли до водія та вказали на причину зупинки, а також попросили пред`явити документи на транспортний засіб і посвідчення водія. При цьому, ОСОБА_1 пояснив, що в комендантську годину їхав до аптеки. Під час спілкування у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим неодноразово йому пропонувалось пройти огляд на встановлення такого стану на місці зупинки транспортного засобу або ж в медичному закладі, однак він почав вказувати, що автомобілем не керував та просив пред`явити докази про те, що саме він керував автомобілем та про порушення ПДР, що працівником поліції було зроблено продемонстровано відеозапис. На неодноразові вимоги працівників поліції пройти огляд у встановленому законом порядку ОСОБА_1 ігнорував та через деякий час залишив місце події. Такі його дії працівниками поліції були розцінені як відмова від проходження огляду у встановленому законом порядку і щодо нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та інші адміністративні матеріали.

Також судом першої інстанції в якості свідків допитувались працівники поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які фактично підтвердили обставини порушення ОСОБА_1 ПДР, за що він і був зупинений, а також факт виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим йому пропонувалось пройти огляд у встановленому законом порядку, однак він залишив місце події, що й було розцінено як відмова від проходження огляду. Після цього щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Зафіксованим є також той факт як ОСОБА_1 роз`яснювались його права, передбачені законодавством.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд вважає цілком безпідставними доводи апелянта про те, що він працівниками поліції був безпідставно зупинений, оскільки, як вбачається з відеозапису, зупинений він був за те, що при здійсненні маневру повороту не увімкнув покажчик повороту, що також вказувалось ОСОБА_1 працівником поліції після його зупинки.

Не знайшли свого підтвердження й доводи апелянта про те, що працівники поліції при його зупинці, пропозиції пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння та складенні адміністративних матеріалів діяли не у спосіб, передбачений законодавством, оскільки це повністю спростовується відеозаписом, який підтверджує, що працівники поліції діяли цілком у законний спосіб.

Також не заслуговують на увагу суду твердження апелянта щодо недопустимості протоколу про адміністративне правопорушення, акту та направлення на огляд з посиланням на те, що вони складені у його відсутності, оскільки як встановлено судом, ОСОБА_1 самостійно залишив місце події та не повернувся. Тому апеляційний суд не вбачає порушень з боку працівників поліції при складенні адміністративних матеріалів, так як до того часу поки він залишив місце події, його особу було встановлено, а також роз`яснено його права, які передбачені чинним законодавством України.

Окрім того, є такими, що не беруться до уваги судом посилання апелянта на те, що пояснення працівників поліції, які допитувались судом в якості свідків, не можуть бути покладені в основу його винуватості, оскільки вони наряду з іншими доказами у сукупності підтверджують ті обставини, які й викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Той факт, що ОСОБА_1 оскаржив постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яка була складена щодо нього у час та місці коли і протокол про адміністративне правопорушення, в даному випадку не має жодного правового значення та будь-яким чином не свідчить про передчасність чи незаконність постановлення місцевим судом оскаржуваної постанови.

Цілком безпідставними є апеляційні доводи про те, що місцевим судом не було надано оцінки доказам, які ОСОБА_1 подавав до суду, а саме висновку експерта, відповідно до якого у нього не було ознак алкогольного сп`яніння, оскільки з цього приводу судом першої інстанції наведено відповідні мовити щодо їх відхилення. Окрім того, слід зазначити, що в даному випадку ОСОБА_1 ставиться у провину не керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а керування з ознаками такого сп`яніння та її відмова від проходження огляду у встановленому законом порядку, що згідно із диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП є окремими складами адміністративного правопорушення. Тому такий висновок експерта цілком вірно не було взято до уваги судом.

Таким чином, вищенаведені та усі інші доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки судом було правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норм процесуального права, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить сторона захисту, апеляційний суд не вбачає.

А тому, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді щодо ОСОБА_1 , - без змін.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06 березня 2024 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк