Справа № 345/6416/23
Провадження № 33/4808/139/24
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Коваленко О.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого і проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 03.12.2023 року о 20 год. 47 хв. в м. Калуші по вул. Об`їзна керував автомобілем Mersedes-Benz Е220 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер 6820», тест № 7192, проба позитивна 0,75 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР.

Також 06.12.2023 року о 21 год. 19 хв. в м. Калуш по вул. Сівецька, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Mersedes-Benz Е220 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, а саме в закладі охорони здоров`я, водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2023 року, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Вважає, що постанова підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права.

Вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення формулювання обвинувачення не розкриває суті порушення з огляду на положення ст. 266 КУпАП, що позбавляє водія права на захист. Зокрема, у протоколі не зазначено, що йому пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також проходження огляду у закладі охорони здоров`я. Стверджує, що не відмовлявся від огляду в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Таким чином, поліцейським було порушено процедури огляду на стан сп`яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Водночас, вказує, що його не відстороняли від керування автомобілем, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського під час оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП. Однак, суд не звернув увагу на зазначені обставини і не врахував їх при винесенні оскаржуваної постанови.

Крім того, вказує на наступні порушення, які свідчать про необхідність закриття справи щодо порушення ним п.2.5 ПДР:

- відсутність у матеріалах справи переконливих доказів того, що він відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, що в свою чергу, виключає допустимість самого протоколу про адміністративне правопорушення, як джерела доказів;

- зупинка його автомобіля була незаконною, а тому всі подальші вимоги поліції до нього, зокрема, й проходження огляду на стан сп`яніння, є незаконними;

- відео не є цілісним, подія зафіксована на декількох окремих відеозаписах, зйомка зроблена на телефон поліцейського, а не портативний засіб, передбачений законом, отже такий доказ є неналежним та недопустимим

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Коваленко О.В. підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просили скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Так, судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття судом провадження його не було закрито або ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що в матеріалах провадження відсутні належні та достатні докази на підтвердження його винуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 03.12.2023 року він з друзями перебував на дачі, де дійсно вживав алкогольні напої та перебував у стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з тим, що було відсутнє опалення, то вони вирішали погрітися в машині, він перебував на водійському місці, завів двигун та включив обігрів. Їхати на вказаному транспортному засобі він не збирався. Однак, в цей час, в темну пору доби, він побачив інший транспортний засіб, який «блимнув» йому світлом фар, у зв`язку з чим він вирішив, що його автомобіль заважає проїхати та вирішив з`їхати на узбіччя. Після цього, він приблизно на один метр проїхав на узбіччя та зупинився, а на іншому транспортному засобі включились проблискові маячки та виявилося, що це поліцейський автомобіль. Вказує, що він дійсно на вимогу працівників поліції пройшов огляд на стан сп`яніння та погодився з позитивним результатом огляду, оскільки дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що працівники поліції безпідставно склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки в дійсності автомобілем він не керував, а проїхав тільки незначну відстань.

Таким чином, стосовно епізоду від 03.12.2023 року ОСОБА_1 повністю визнає факт перебування у стані алкогольного сп`яніння та не заперечує, що дійсно керував транспортним засобом, однак вважає, що дії працівників поліції були незаконні і останні безпідставно притягнули його до адміністративної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_1 пояснив, що 06.12.2023 року ввечері в м. Калуш по вул. Сівецька, він керував транспортним засобом марки Mersedes-Benz Е220 д.н.з. НОМЕР_1 , коли був зупинений поліцейським, який раніше складав стосовно нього матеріали про притягнення його до адміністративної відповідальності та який не повідомив йому про причини зупинки транспортного засобу. Після цього, працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, оскільки вважав, що в нього є ознаки наркотичного сп`яніння. Стверджує, що він відмовився він проходження такого огляду, оскільки вважав, що працівники поліції безпідставно зупинили транспортний засіб під його керуванням та не мали права пропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння. Вказує, що він розгубився, оскільки був схвильований такими діями поліцейських та не хотів проходити огляд у медичному закладі, оскільки на той час вживав антибіотики та вважав, що лабораторні дослідження можуть визначити їх як наркотичні речовини.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Дослідивши у повному обсязі сукупність зібраних по справі доказів та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на таке.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Зокрема, щодо епізоду правопорушення, який мав місце 03.12.2023 р., то вина ОСОБА_1 доводиться: даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 587141 від 03.12.2023 р. (а.с. 1), роздруківкою спеціального технічного засобу Drager ALKOTEST 6820 прилад ARНЕ-0369, тест № 7192 (а.с. 2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, з використанням спеціального технічного засобу(а.с. 3); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 03.12.2023 року (а.с. 4); відеозаписом, який міститься на долученому до матеріалів справи диску (а.с. 10). Щодо епізоду правопорушення, який мав місце 06.12.2023 р., до вина ОСОБА_1 доводиться: даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 587128 від 06.12.2023 р. (а.с. 23); направленням від 06.12.2023р. на огляд водія в Калуську ЦРЛ з метою виявлення стану сп`яніння (а.с. 24); відеозаписом, який міститься на долученому до матеріалів справи диску (а.с. 27).

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи стосовно того, що ОСОБА_1 не може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки не керував транспортним засобом та проїхав невелику відстань у зв`язку з тим, що вважав, що його транспортний заважав проїзду іншому автомобілю.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що під керуванням транспортним засобом необхідно розуміти умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.(ВС/ККС № 751/11193/16 від 20.06.2019).

Апеляційний суд вважає що твердження про те, що керування транспортним засобом здійснюється тільки у тому випадку, коли внаслідок таких дій здійснюється рух (переміщення) транспортного засобу не відповідає правовому змісту, який було вкладено законодавцем у вказану правову норму.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

При цьому, транспортні засоби за своїм цільовим призначенням можуть бути багатофункціональними та такими, що дозволяють не тільки здійснювати переміщення людей та вантажів але забезпечують виконання різних господарських робіт.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особливості правового регулювання дорожнього руху передбачають певні дії водія транспортного засобу у конкретних дорожніх ситуаціях за яких водій зобов`язаний зупинити рух транспортного засобу з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, що не повинно розцінюватись як припинення ним керування транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом це фактично реальна можливість контролювати рух транспортного засобу.

В рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Так, за своїм правовим змістом керування транспортним засобом полягає у сукупності цілеспрямованих дій, що включають оцінку ситуації та стану транспортного засобу, вибір керівних дій та їх реалізацію.

Таким чином, дії спрямовані на використання транспортного засобу з метою його цільового призначення (включення запалення транспортного засобу, заведення двигуна автомобіля та інше ) необхідно вважати такими, що безпосередньо пов`язані із керуванням транспортним засобом.

Разом з тим, зі змісту пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він перебуваючи на місці водія транспортного засобу, завів двигун та включив обігрів салону вказаного автомобіля та проїхав невелику відстань в бік узбіччя з метою звільнити проїзд іншому транспортному засобу.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи те, що ОСОБА_1 не може бути визнаний суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП , оскільки не керував транспортним засобом.

Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 587141 від 03.12.2023 р. (а.с. 1) встановлено, що 03.12.2023 року о 20 год. 47 хв. в м. Калуші по вул. Об`їзна ОСОБА_1 керував автомобілем Mersedes-Benz Е220 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер 6820», тест № 7192, проба позитивна 0,75 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР.

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто порушенні вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол складений уповноваженою особою інспектором СРПП Калуського РВП ст. лейтенантом поліції Сагайдак Л.О., із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний уповноваженою на те особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Від надання письмових пояснень по суті порушення ОСОБА_1 відмовився згідно ст. 63 Конституції України.

ОСОБА_1 був присутній при складанні вказаного протоколу, ознайомлений із його змістом, йому були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться в Калуському міськрайонному суді, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 .

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення містить підпис ОСОБА_1 про те, що він ознайомлений зі змістом протоколу та отримав його копію, а також ОСОБА_1 власноручно написано, що транспортний засіб залишає на місці зупинки та зобов`язується більше не керувати.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

На переконання апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статей 254, 255, 256 КУпАП і не містить недоліків, які б свідчили про істотне порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чи будь-яких інших процесуальних порушень.

Даними відеозаписів підтверджено, що працівник поліції ознайомив ОСОБА_1 зі змістом висунутого обвинувачення, з правами та обов`язками, які передбачені законом.

До вказаного протоколу про адміністративне правопорушення додано роздруківку спеціального технічного засобу Drager ALKOTEST 6820 прилад ARНЕ-0369, тест № 7192, згідно якої результат тесту 0,75 ‰ Роздруківка приладу підписана поліцейським та особою, яку тестували ОСОБА_1 (а.с. 2).

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, з використанням спеціального технічного засобу від . Такі відомості підтверджують факт, що за пропозицією поліцейських ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: алкогольного спянння, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимога, нестійка хода. Результат огляду на стан сп`яніння: позитивна 0,75 ‰. З результатами ОСОБА_1 погодився, що підтверджується його підписом (а.с. 3).

Згідно даних направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння в Калуську ЦРЛ від 03.12.2023 року, поліцейським пропонувалося водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в Калуській ЦРЛ у зв`язку з виявленими ознаками стану сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова, нестійка хода. Проте, огляд в медичному закладі не проводився, огляд проведено на місці зупинки за допомогою приладу Драгер 6820. Направлення підписане працівником поліції, підпис ОСОБА_1 відсутній (а.с. 4).

В матеріалах справи наявний рапорт інспектора СРПП Калуського РВП ст. лейтенанта поліції Сагайдак Л.О. від 03.12.2023 року, за змістом якого, перебуваючи у добовому наряді СРПП під час патрулювання м. Калуш на одній із вулиць, а саме вул. Обїзна о 20 год. 47 хв. було зупинено автомобіль марки Mersedes-Benz Е220 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування із водієм ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, вищевказаному було запропоновано пройти медичне освідування на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер 6820, на що водій погодився, проба позитивна 0,75 проміле. Посвідчення водія не вилучалося, оскільки останній пред`явив додаток ДІЯ. Даному водієві було роз`яснено його права та обов`язки згідно ст.. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Згідно п. 2.9а на водія ОСОБА_2 було складено протокол за ст. 130 ч. 1 КУпАП. В протоколі водій вказав, що транспортний засіб залишає на місці зупинки.(а.с.7).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказані рапорти працівників поліції за своїм правовим змістом є службовими документами, якими поліцейські інформують керівництво про законність своїх дій.

Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовності дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, апеляційним судом були досліджені відеозаписи, які долучено до матеріалів адміністративної справи (а.с. 10). Зокрема, відеозаписом, який здійснено за допомогою відео реєстратора, встановленого на патрульній машині чітко зафіксовано як поліцейські під час патрулювання на одній з вулиць не можуть проїхати, оскільки посеред дороги стоїть автомобіль Mersedes-Benz Е220 д.н.з. НОМЕР_1 із заведеним мотором, після чого зазначений автомобіль рушає і зупиняється на узбіччі.

Зі змісту відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що за кермом автомобіля перебуває ОСОБА_1 . Водій заперечував, що керував автомобілем, а тільки завели мотор автомобіля, щоб погрітися з друзями. Під час спілкування із ОСОБА_1 у поліцейського виникла підозра, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим водію було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі. Поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, водій підтвердив, що йому зрозумілі його права. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, продув Драгер та результат становив 0,75 проміле. Також на відео зафіксовано як працівники поліції складають протокол та додані до нього документи і ознайомлюють ОСОБА_1 з їх змістом, а також надають можливість написати в ньому свої пояснення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що відеозапис є вичерпно інформативним, носить безсторонній характер, позбавлений упередження та суб`єктивного ставлення, а відтак надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку її учасників.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, приписами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, під час процедури його огляду та складання протоколу щодо нього про адміністративне правопорушення. Матеріали провадження також не містять і даних щодо оскарження цих дій ОСОБА_1 як і не містять результатів такого оскарження.

Суд, дослідивши відеоматеріали, що містяться на оптичних дисках, встановив, що працівники поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , виявивши в останнього ознаки алкогольного сп`яніння, діяли відповідно до приписів законодавства України, в межах своєї компетенції та виконуючи свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», а відтак обґрунтовано, на законних підставах запропонували водію пройти огляд щодо визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній добровільно погодився, пройшов такий огляд за допомогою спеціального технічного засобу, та відмовився від проходження огляду у медичному закладі.

Відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, встановити послідовність даних, що містяться в матеріалах провадження, зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення, в оскаржуваній постанові, а також заперечень, викладених в апеляційній скарзі та озвучених під час апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку ОСОБА_1 при фіксації обставин подій патрульними поліцейськими, проходженні ним огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння з допомогою Алкотестера «Драгер» та відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Такими чином, перевіривши сукупність доказів по справі, апеляційний суд вважає, що в матеріалах провадження достатньо належних та допустимих доказів, які поза всяким розумним сумнівом доводять факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а відтак і наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 587128 від 06.12.2023 р. (а.с. 23) 06.12.2023 року о 21 год. 19 хв. в м. Калуш по вул. Сівецька, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Mersedes-Benz Е220 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, а саме в закладі охорони здоров`я, водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Протокол складений уповноваженою особою інспектором СРПП Калуського РВП ст. лейтенантом поліції Базюк М.І., із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний уповноваженою на те особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Від надання письмових пояснень по суті порушення ОСОБА_1 відмовився згідно ст. 63 Конституції України.

ОСОБА_1 був присутній при складанні вказаного протоколу, ознайомлений із його змістом, йому були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться в Калуському міськрайонному суді, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 .

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення містить підпис ОСОБА_1 про те, що він ознайомлений зі змістом протоколу та отримав його копію. А також ОСОБА_1 власноручно написано: «автомобіль залишено поблизу буд. №1 вул. Сівецька, куди я їхав на парковці, без порушення ПДР».

Апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статей 254, 255, 256 КУпАП і не містить недоліків, які б свідчили про істотне порушення права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чи будь-яких інших процесуальних порушень.

Даними відеозаписів підтверджено, що працівник поліції ознайомив ОСОБА_1 зі змістом висунутого обвинувачення, з правами та обов`язками, які передбачені законом.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Калуської ЦРЛ, складене 06.12.2023 року о 21.22 год., з якого вбачається, що інспектором СРПП Калуського РВП старшим лейтенантом поліції Базюк М.І. у водія транспортного засобу ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, порушення мови, координації рухів. Огляд не проводився, у зв`язку з відмовою водія (а.с. 24).

Згідно долученого до матеріалів справи рапорту інспектора СРПП Калуського РВП ст. лейтенанта поліції Базюка М. вбачається, що 06.12.2023 року близько 21 год.19 хв. під час патрулювання міста Калуша на одній із вулиць, а саме вул.Сівецька, 1 було зупинено автомобіль Мерседес Бенз д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Підійшовши до даного автомобіля, представився та попередив водія, що ведеться відео фіксація з нагрудної бодікамери. В подальшому, під час перевірки документів у водія було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, порушена координація, мова. Водієві було запропоновано пройти медичне освідування на факт вживання наркотичних препаратів у медичному закладі Калуській ЦРЛ, на що водій відмовився. Даному водієві було роз`яснено його права та обов`язки, та роз`яснено йому, що в разі відмови щодо нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП Під час складання протоколу, водій пред`явив додаток ДІЯ, де було посвідчення водія і реєстраційні документи на автомобіль, тому посвідчення не вилучалось, а також було встановлено, що у водія відсутній поліс страхування на транспортний засіб. На ОСОБА_1 складено протокол за ст. 130 ч. 1 КУпАП та постанову за ст. 126 ч. 1 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказані рапорти працівників поліції за своїм правовим змістом є службовими документами, якими поліцейські інформують керівництво про законність своїх дій.

Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника поліції разом із копією постанови від 06.12.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 26), повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовності дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, апеляційним судом були досліджені відеозаписи, які долучено до матеріалів адміністративної справи (а.с. 27), з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 був зупинений патрульними поліції. Також на відеозаписі зафіксовано працівники поліції пропонують водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП "Калуська ЦРЛ", проте, він відмовляється від огляду. Працівники поліції роз`яснюють ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адмінправопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також роз`яснюють йому його права.

Апеляційний суд вважає, що відеозаписи є вичерпно інформативними, належними та допустимими доказами, отриманими у встановленому законом порядку, дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Відеозапис отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, а відтак є належним та допустимим доказом факту відмови водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння, на законну вимогу патрульних поліцейських пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в КНП Калуська ЦРЛ та повністю доводить вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказаними відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та інші обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд звертає увагу, що за приписами ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису і лише в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

За змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.

Законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає доводи апелянта щодо неналежності відеозапису, у зв`язку з тим, що його зафіксовано на мобільний телефон, неспроможними, оскільки вони не спростовують правильність встановлених судом фактичних обставин.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 , як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, була забезпечена реальна можливість скористатись своїми процесуальними правами та розпорядитись процесуальними обов`язками з метою захисту своїх інтересів, зокрема: прийняти рішення щодо згоди/відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціалізованому медичному закладі; ознайомитися зі змістом висунутого обвинувачення, надати письмові пояснення та заперечення щодо висунутого обвинувачення та дій працівників поліції, тощо.

Невиконання вимог п. 2.5 ПДР України передбачає адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, що і покладено останньому у вину.

Доводи апелянта з приводу того, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшли свого підтвердження та повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, яким суд дав належну оцінку у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Апеляційний суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Апеляційний суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

Разом з тим, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України та утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що поліцейським було дотримано вимоги закону та, за наявності підстав вважати, що ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, перебуває у стані алкогольного сп`яніння, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці події та в закладі охорони здоров`я, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, про що свідчать дані, долучених до матеріалів провадження, акту огляду, направлення на огляд та дані відеозапису. Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта стосовно того, що працівниками поліції була порушена процедура проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до вимог закону.

Апеляційний суд приймає до уваги, що матеріали адміністративного провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд враховуючи, що презумпція невинуватості є одним з основоположних конституційних принципів судочинства, вважає, що доводи апелянта про фальсифікацію протоколу про адміністративне правопорушення та застосування психологічного насильства працівниками поліції, враховуючи можуть бути належним чином перевірені в межах відповідного кримінального провадження, оскільки свідчать про перевищення посадовими особами своїх повноважень та вчинення кримінального правопорушення.

Відтак вимога працівників поліції пройти огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була аргументованою, вмотивованою та ґрунтувалась на правових підставах. Доводи апелянта щодо неправомірності дій патрульних поліцейських безпідставні та спростовані наявними в матеріалах справи доказами.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд дійшов тотожних висновків суду першої інстанції і вважає, що постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, призначив ОСОБА_1 справедливе стягнення, яке відповідає вимогам закону.

Зокрема, в матеріалах провадження наявні дані, які позитивно характеризують ОСОБА_1 , оскільки останній є учасником бойових дій.

Разом з тим, вчинене ОСОБА_3 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку для самого водія та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян.

При цьому, апеляційний суд виходить з того, що при визначенні стягнення необхідно враховувати його виховну дію, оскільки покарання, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами.

Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

З огляду на наведене, підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв