Справа № 450/2707/24 Провадження № 3/450/1706/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Мельничук І.І., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 184 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу серії ВАД №558656 від 25.04.2024 року, вбачається, що того ж дня, близько 21 год 29 хв. за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 ухилялася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала без нагляду, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 1 КУпАП не визнала. Надала суду виписні епікризи, згідно яких встановлено розлад поведінки, обмежений рамками сім`ї із функціональним діагнозом: помірне порушення пізнавальної функції органічного ґенезу, F91.0, F06.7. Пояснила також, що приділяє багато уваги вихованню дочки, що також підтверджується долученою характеристикою із місця навчання ОСОБА_2 , де також зазначено, що батьки приділяють увагу в міру своїх можливостей, проте, враховуючи особливості, це вдається важко. Пояснила, що дитина є усиновленою. Вказала, що дочка навчається на 1-му курсі денної форми навчання у Приватному закладі «Молодіжний навчальний центр імені святого Івана Боско», батьки неодноразово звертались за допомогою у вихованні дочки до психіатрів. Щодо складеного на неї протоколу дала пояснення, що 25.04.2024 року, після тренування з армреслінгу дочка пішла гуляти із подругою і не вернулась вчасно додому, тому близько 21:00 ОСОБА_1 зателефонувала у поліцію та повідомила, що останній раз дочку бачила її подруга, пізніше до неї зателефонували та повідомили, де знаходиться дочка, тому вона під`їхала до цього місця з чоловіком і забрали дитину.

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення, містять: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 558656 від 25.04.2024 року; письмове пояснення ОСОБА_1 від 25.04.2024 року.

Статтею 256 КУпАП, яка передбачає вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, поміж іншого, дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи,при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Суд (суддя) законодавчо позбавлений права збирати докази вини (брати на себе функції обвинувачення). Це підтверджено не тільки міжнародним правом, але і національної судовою практикою. Принцип диспозитивності є одним із засадничих в українському та міжнародному судочинстві.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України.

При цьому суд зобов`язаний розглядати справу в межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, вказаних стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Правопорушенням за ч.1 ст.184 КУпАП є ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Це правопорушення вчиняється особою умисно.

Підставою у даному випадку для складання протоколу про адмінісративне правопорушення стало звернення ОСОБА_1 у правоохоронні органи з заявою про розшук дітей, які зникли та не повернулися додому. Проте, саме звернення батьків у правоохоронні органи з метою розшуку дітей не є підставою для висновку про ухилення батьків від виконання передбачених законом обов`язків щодо виховання дітей.

Відсутні дані про незабезпечення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками, необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, висновок поліції щодо наявності події і складу правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП в діях гр. ОСОБА_1 є хибним.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою про притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

З`ясувавши обставини справи та докази у їх сукупності, вважаю, що відсутні подія адміністративного правопорушення та у діях гр. ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, відтак провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.184 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяІ. І. Мельничук