Справа № 346/7543/23
Провадження № 33/4808/137/24
Категорія ст. 172-20 ч.3 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції П`ятковський В. І.
Суддя-доповідач Гриновецький
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю ОСОБА_1 та його захисника Гуцуляка О.І., розглянувши справу про адміністративні правопорушення за апеляційною скаргою захисника на постанову Коломийського міськрайонного суду від 21 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 , військовослужбовець

ІНФОРМАЦІЯ_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-20 ч.3 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000 грн.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 16 грудня 2023 року о 10 год. 30 хв., як начальник взводу зв`язку військової частини НОМЕР_1 перебував на її території під час виконання обов`язків військової служби в стані наркотичного сп`яніння в умовах особливого періоду, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП України.

В апеляційній скарзі захисник Гуцуляк О.І. вказує, що вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою. Звертає увагу на те, що оскаржуваній постанові, суд посилається на те, що в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 про те, що вину у вчиненому адміністративному правопорушенні він визнає, просить суворо не карати та розглянути справу у його відсутності, однак жодна заява від ОСОБА_1 , такого змісту, не поступала до суду, а відповідно і відсутня в матеріалах даної справи. Повідомляє, що протокол не містить даних які саме ознаки наркотичного сп`яніння були виявлені у ОСОБА_1 , що були підставою для направлення його на обстеження до лікарні. Зазначає, що до матеріалів справи не долучено письмовий рапорт, щодо вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 і до служби ВСП він не направлявся, також відсутній факт того, що уповноважена посадова особа органу управління Служби правопорядку безпосередньо та особисто виявила факт виконання ОСОБА_1 обов`язків військової служби в стані наркотичного сп`яніння або отримала інформацію про вчинення такого правопорушення від інших осіб. Акцентує увагу на тому, що з доданих до протоколу матеріалів неможливо встановити, чи проводився тест на стан наркотичного сп`яніння за допомогою тесту відповідно до Інструкцій, визначених для такого методу дослідження: при якій температурі проводився тест, через який час був оцінений результат та через який час інтерпретований. Стверджує, що за наявними у справі доказами не доведено використання лабораторних методів дослідження. Вважає, що експрес тесту недостатньо для того, щоб довести об`єктивну сторону правопорушення, тобто що ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби в стані наркотичного сп`яніння. Враховуючи наведені обставини, просить оскаржувану постанову щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника про підтримання апеляції, перевіривши справу, проаналізувавши апеляційні доводи захисника Гуцуляка О.І. про необґрунтованість постанови суду, апеляційний суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.

При цьому судом першої інстанції не враховано, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено і неухильно додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.

Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

В діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.

Постанова суду не може залишатися в силі через істотні процесуальні порушення, в тому числі права особи на захист.

Розгляд справи судом без участі ОСОБА_1 та його захисника слід розцінити, як істотне порушення його права на захист, оскільки, як з`ясовано, в матеріалах справи відсутнє належним чином його повідомлення про розгляд справи, згоди не розгляд справи у його відсутності він не давав, заяви про розгляд справи без нього не подавав. Такої заяви у справі немає. Тому це порушення є безумовною підставою для скасування постанови суду.

Суд при розгляді справи в порушення ст. 278 КУпАП належно не перевірив правильність оформлення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 172-20 ч.3 КУпАП і не врахував істотні порушення закону при його складанні.

Апеляційний суд не може залишити постанову суду без скасування через істотне порушення права ОСОБА_1 на захист. Немає правових підстав для спростування доводів апелянта про те, що йому, як при складанні протоколу, так і в суді першої інстанції не було забезпечено право на реальну допомогу адвоката, що є істотними процесуальними порушеннями його права на правовий захист і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника. У зв`язку з вказаними порушеннями права ОСОБА_1 на захист в силу правового принципу «плодів отруєного дерева» всі зібрані дані й документи при оформленні протоколу про правопорушення щодо нього слід вважати недопустимими доказами.

При обґрунтуванні вини ОСОБА_1 суд у постанові послався на ряд документів, але при цьому не розкрив їх доказового змісту, на вказав, які саме обставини вони підтверджують чи спростовують. Такий виклад мотивувальної частини постанови залишає сумніви у доведеності вини ОСОБА_1 , а згідно ст. 62 Конституції України апеляційний суд ці сумніви трактує на його користь.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню, як невмотивована й необґрунтована.

За таких порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 172-20 ч.3 КУпАП.

Подана апелянтом виписка про стан здоров`я ОСОБА_1 від 19.12.2023 року апеляційним судомне береться до уваги через те, що цей документ не був предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Гуцуляка О.І. задовольнити, постанову Коломийського міськрайонного суду від 21 грудня 2023 року щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя : Б.М. Гриновецький