Справа № 355/362/24
Провадження № 3/355/279/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року суддя Баришівського районного суду Київської області Троценко Т.А., розглянувши адміністративну справу, що надійшла СПД №1 (м. Березань) Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працює водієм ПП «СОРТ», за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 24.02.2024 о 00 год. 30 хв., в с. Садове, провулок Будівельний, Броварського району, Київської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем MERCEDES-BENS VITO реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5, Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину в скоєному адміністративному правопорушенні не визнав, та пояснив, що 23.02.2024 року близького дванадцятої години ночі в с. Садове, він зі своїм товаришем сиділи в автомобілі спілкувалися, автомобіль стояв на узбіччі. Автомобіль належить ПП «СОРТ» на якому він працює. До них під`їхали двоє воєнних чоловіків та поліцейський, попросили показати документи, він пред`явив документи та вони їх відпустили. Потім він поїхав до гаражів щоб залишити автомобіль, там до них знову під`їхала поліція та попросили повторно показати документи. Алкогольні напої під час керування та до того часу як поставити автомобіль біля гаражу, не вживав. Працівники поліції запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що він не відмовився, а попросив зачекати щоб зателефонувати до адвоката проконсультуватись, у них не було спеціального приладу для проходження огляду на стан сп`яніння на місці. Він сказав, що поїде до медичного закладу, на що йому відповіли, що уже пізній час та вони не будуть з ним возитись, поїдуть до райвідділу і там будуть вирішувати що робити далі.

Викликаний до суду працівник поліції РПП СПД № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області капрал поліції Солов`ян В.С. в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Адвокат Литвиненко Р.С. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття адміністративної справи. Підставою для закриття вважає численні порушення норми чинного законодавства при складанні протоколу.

Заслухавши гр. ОСОБА_1 , адвоката Литвиненка Р.С., дослідивши відомості викладені в протоколі про адміністративне правопорушення і доданих до них матеріалах, лазерний диск із записом з боді камери поліцейського, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (статті 252 КУпАП), вирішуючи справу, суд виходить з такого.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, ванна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушения - це сукупність передбачених законом об`єктивних та суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення, що є необхідними і достатніми для притягнення особи до юридичної відповідальності.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад адміністративного правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Так, у пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія "Вестберга таксі Актіеболаг" та Вуліч проги Швеції" від 23.07.2002 (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що "адміністративні справи мають бути розглянуті на підстави поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень".

Крім того, у рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції», одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративного органу.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об' єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись закономі правосвідомістю.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Вивчивши матеріали адмінсправи, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, суду надано не було.

Сам же протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в інкримінованому йому діянні, оскільки за своєю правовою природою являє собою відповідним чином оформлений процесуальний документ, складений уповноваженою на те посадовою особою, що містить лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, відтак, сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

Аналогічно не може бути доказом й рапорт працівника поліції, оскільки він є лише визначеною формою доповіді підлеглого своєму керівнику.

Відповідно до ст. 256 КУПАП "Зміст протоколу про адміністративне правопорушення", в протоколі поміж іншого повинно бути зазначено суть адміністративного правопорушення.

В даному ж випадку її немає, висновки поліцейського не відповідають матеріалам та нормі Закону. Так, поліцейський в протоколі зазначив, що ОСОБА_1 керував авто з ознаками алкогольного сп`яніння. В самій же ч. 1 ст. 130 КУпАП мова йде про керування в стані сп`яніння, а не з його ознаками. Тобто, викладена поліцейським фабула не відповідає нормі Закону.

Окрім того, основним порушенням є складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а не за ч. 4 даної статті.

ОСОБА_1 підтвердив, що вжив алкоголь, але це відбулося вже на місці, тобто працівники поліції повинні були скласти протокол за ч. 4 ст. 130 КУпАП: "Вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовленных на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду."

З відеозапису на диску, знятого з бодікамери поліцейського який було досліджено в судовому засіданні, вбачається, що в зазначені в протоколі час та місце ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся.

На відео зафіксований факт небезперервної (фрагментарної) відеозйомки, що є порушенням процедури огляду та вимог спеціальної Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, а саме п. 5 розділу ІІ, відповідно до якого відеозапис з портативного реєстратора має вестися безперервно.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, повинні були бути присутні свідки, а їх не було.

Так, в матеріалах наявні 6 окремих файлів відеозапису. На чотирьох 5-ти хвилинних фрагментах запис йде в хронологічному порядку. Останнє відео взагалі має накладку часу на інші події, оскільки у вказаний час зафіксовані інші моменти.

За доводами ОСОБА_1 17 хвилин відеозапису відсутні через навмисне їх недолучення поліцейськими, оскільки після зафіксованого погодження пройти огляд, він зв`язався з адвокатом, який йому роз`яснив процедуру огляду та порадив вимагати забезпечення поліцейськими огляду в лікарні. На що йому категорично відмовили, посилаючись на пізній час, погрожували доставити в райвідділ. Тому він і вимушений був нібито відмовитися від огляду (коротке 5-те відео, на якому, не вказано від якого саме огляду він нібито відмовляється на місці чи в лікарні).

ОСОБА_1 до складення протоколу та оформлення всіх матеріалів вимагав забезпечити проведення огляду на стан сп`яніння в лікарській установі, на що йому було неправомірно відмовлено. Відсутність частини відеозапису пояснює відсутність вищевказаних доводів.

Відповідний огляд не був проведений, докази протилежного є неналежними та недопустимими.

Процедура такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року. Згідно з положеннями п. 7 розділу І вказаної інструкції - У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Згідно з п. 22 висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Документи, надані на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адмінправопорушення за ст. 130 КУпАП, викликають обгрунтовані сумніви та не можуть вважатись належними доказами вчинення особою інкримінованого йому правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії п.п. 2-3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якими передбачені права обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (п.п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п. 55 рішення у справі «Гурепка проти України», п. 39 рішення у справі «Лучанінова проти України»).

Рівною мірою зазначені гарантії стосуються і адміністративного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 оскільки його санкція має кримінальну природу.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не грунтуватися на припущеннях.

У своєму рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обгрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Як визначено пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (заява № 16437/04), при оцінці доказів судам слід керуватися критерієм доведения "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведения має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 130, 247, 268, 276, 277, 283-285 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення

Суддя Баришівського районного суду Т. А. Троценко