Справа № 130/288/24
Провадження № 33/801/253/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Грушковська Л. Ю.
Доповідач: Ковальчук О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О. В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 лютого 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2024 року постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з нього в дохід держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

01 березня 2024 року, не погодившись з цією постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги він зазначив, що, як вказано у постанові від 19 лютого 2024 року, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте не з`явився, однак це не відповідає дійсності, адже судової повістки про виклик до суду на 19 лютого 2024 року він не отримував, а тому не мав можливості взяти участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення та надати свої пояснення. В оскаржуваній постанові взагалі не зазначено доказів, на підставі яких суд дійшов висновку про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним доказом у справі, адже викладене в ньому повинно підтверджуватися іншими доказами.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, натомість з`явився адвокат Роздорожний Михайло Іванович, який назвався його захисником, та вказав, що його підзахисному відомо про розгляд справи, однак він не бажає бути присутнім у судовому засіданні. На підтвердження своїх повноважень цей адвокат надав ордер серії АВ №1103574 на захист інтересів ОСОБА_1 у Апеляційному суді Вінницької області.

Однак такий ордер не свідчить про наявність у вказаного адвоката повноважень на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у Вінницькому апеляційному суді з огляду на таке.

Із копії паспорту особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, слідує, що такою особою є ОСОБА_1 , натомість ордер виписаний на захист інтересів ОСОБА_1 (а. с. 37).

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 271 КУпАП повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписами сторін.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд Вінницької області та утворено Вінницький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку область, з місцезнаходженням у місті Вінниці.

Таким чином, вказаний ордер про надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Роздорожним М.І. в Апеляційному суді Вінницької області не є документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у Вінницькому апеляційному суді.

Крім того, передбачений ч. 2 ст. 271 КУпАП витяг із договору про надання правової допомоги із зазначенням повноважень адвоката чи обмеження його прав на вчинення окремих дій, адвокатом Роздорожним М.І. апеляційному суду не був наданий, а наявний у матеріалах справи договір про надання правової допомоги від 22 лютого 2024 року укладений між адвокатом Роздорожним М.І. та ОСОБА_2 , однак, як зазначалось вже вище, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, є ОСОБА_1 .

Враховуючи, що адвокат Роздорожний М.І. не підтвердив наявності у нього права на захист інтересів ОСОБА_1 у Вінницькому апеляційному суді, тому він не був допущений до участі у розгляді справи в якості захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також її захисника.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати з огляду на таке.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є забезпечення обвинуваченому права на захист.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Однак вказаних приписів судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови дотримано не в повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи, адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 надійшов для розгляду до суду першої інстанції 31 січня 2024 року (а. с. 21).

Судом першої інстанції була направлена судова повістка ОСОБА_1 на адресу, яку він вказав у протоколі про адміністративне правопорушення, про виклик у судове засідання на 19 лютого 2024 року, однак вона вручена йому не була та повернулась на адресу суду (а. с. 23-25).

Інших доказів повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання матеріали справи не містять.

Постанову судом першої інстанції винесено 19 лютого 2024 року за відсутності ОСОБА_1 . У цій постанові судом зазначено, що ОСОБА_1 , який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Дослідивши матеріали справи, суд вважав, що в діях ОСОБА_3 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, так як він порушив п.2.5 Правил дорожнього руху (а. с. 26).

Суд повідомляє особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, повісткою, яка вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи (ч. 1 ст. 277-2 КУпАП).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 278 КУпАП визначено, що суд при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Тобто особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про дату, час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав: на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист, тощо.

В рішенні від 08 листопада 2018 у справі «Созонов та інші проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи. Принцип рівності вимагає, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представити свою справу за умов, які не ставлять її в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною. На національні суди покладено обов`язок з`ясувати чи були повістки чи інші судові документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зобов`язані фіксувати таку інформацію у тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів, вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні.

За ч. 2 ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, дійсно не є обов`язковою, однак така норма закону не впливає на виконання судом обов`язку щодо повідомлення такої особи про місце, дату і час судового засідання, адже розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки-повідомлення, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд першої інстанції, в порушення вказаних вище вимог закону, не здійснив заходів щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, чим порушив його права, визначені ст. 268 КУпАП.

За ч. ч. 1-2 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Згідно з п. 24 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 18 від 19 грудня 2008 року), судам необхідно звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак оскаржувана постанова не містить опису обставин, установлених під час розгляду справи, з посилання на докази, на підставі яких суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у скоєнні такого правопорушення не узгоджуються із матеріалами справи і зроблені без будь-якого аналізу та оцінки доказів, що були надані до суду відділом поліції, оскільки особою, яка притягається до відповідальності, у даній справі є ОСОБА_1 , а не ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, постанова суду першої інстанції на підставі п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

За приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, та так само відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом апеляційної інстанції під час розгляду справи досліджено наявні в матеріалах справи докази, які у своїй сукупності дають підстави для висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що 22 січня 2024 року ОСОБА_1 о 18 год. 24 хв. у м. Жмеринці по вул. Київській керував транспортним засобом Mercedes-Benz е 270 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук та нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та на місці зупинки в присутності свідків відмовився. Своїми діями водій порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Це підтверджується наступними доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №290084, складеним 22 січня 2024 року о 21 год. 00 хв., у якому зафіксовано вказані вище обставини (а. с.1), а також доповненням до цього протоколу (а. с. 3).

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився (а. с. 5).

Поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які вказали, що дійсно 22 січня 2024 року близько 21 год. 00 хв. в м. Жмеринці по вул. Київській їх було запрошено у якості свідків при оформленні адміністративних матеріалів відносно громадянина ОСОБА_1 , який керував автомобілем Mercedes-Benz е 270 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції. Водій мав хитку ходу, чіткий запах алкоголю з порожнини рота. На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у найближчому медичному закладі або за допомогою пристрою «Драгер» відмовився. В результаті чого відносно водія було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 7-8).

Рапортом інспектора-чергового ЧЧ СМ Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції Дмитра Огородника, де мова йдеться про те, що 22 січня 2024 року о 18 год. 29 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 від невідомої особи про те, що водій авто Mercedes, д.н.з. НОМЕР_1 , перебував у стані сп`яніння, подія мала місце на АЗС «Окко» (а. с. 19).

Відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився (а. с. 20).

22 січня 2024 року працівники АЗС «Окко» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 надали пояснення про те, що в той день близько 17 год. 50 хв. на територію цієї АЗС заїхав чоловік на ім`я ОСОБА_9 , який керував автомобілем Mercedes-Benz е 270 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , він придбав пляшку горілку, яку випив у приміщенні АЗС, після чого він вийшов і сів за кермо (а. с. 9-11).

Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» ПДР України).

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку)(п. 6 розділу І Інструкції).

За ч. ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, роз`яснені. Будь-яких зауважень щодо його змісту чи клопотань він не заявляв, а у поясненнях на окремому аркуші вказав, що за змістом ст. 63 Конституції України він не несе відповідальності за відмову від надання свідчень або пояснень щодо себе, рідних чи близьких. Під час дослідження матеріалів справи був підтверджений факт того, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду відмовився, тому суд вважає, що його дії охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інших доводів, ніж зазначені вище, апеляційна скарга не містить.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у межах санкції цієї статті.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» передбачено, що з 01 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3 028 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 38, 247, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 лютого 2024 року скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук