Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
04.03.2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2024 року Суддя Новоархангельського районного суду Кіровоградської області Запорожець О.М.

розглянувши матеріали, які надійшли від Голованівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, проживаючого АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 1222, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

15.12.2023 року поліцейським з РПП СПД №3 Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області старшим сержантом поліції Музикою В.А. було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 2 КУпАП відносно ОСОБА_1 , зокрема в протоколі зазначено, що останній 15.12.2023 року 15.39 год. в с. Нерубайка по вул. Миру, керуючи автомобілем ЛУАЗ 968, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів та гучномовця, чим порушив вимоги п. 8.9 б ПДР України.

Крім того, 15.12.2023 року поліцейським з РПП СПД №3 смт. Новоархангельськ Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області сержантом поліції Левченко С.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130КУпАП відносно ОСОБА_1 , зокрема в протоколі зазначено, що останній 15.12.2023 року о 15.39 год. в с. Нерубайка по вул. Миру, 82 керував транспортним засобом ЛУАЗ 968, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

15.01.2024 року адміністративні справи стосовно ОСОБА_1 об`єднані в одне провадження.

ОСОБА_1 в судове засідання не зміг з`явитись, оскільки перебуває в зоні бойових дій.

ОСОБА_2 надав суду пояснення, в якому зокрема зазначив, що дійсно 15.12.2023 року о 15.39 він керував транспортним засобом ЛУАЗ 968, номерний знак НОМЕР_1 , в с. Нерубайка по вулиці Миру, де відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння а також не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу. На тому ж місці працівниками поліції було складено адміністративні матеріали, при складанні адміністративних матеріалів він вказав дані свого рідного брата, а саме: ОСОБА_1 , який на даний час несе службу в ЗСУ, дату народження він вказав випадково. Розгляд справи просив проводити за його відсутності.

Дослідивши пояснення ОСОБА_2 та матеріали адміністративної справи, приходжу до наступного висновку.

Ст. 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Ч. 1 ст. 7 КУпАП вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

В ст. 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості.

Ст. ст. 1222, 130КУпАП є бланкетними нормами права, тобто нормами права, які не містять певних правил поведінки, зазначені правила встановлюються органами держави.

Зазначені в ній порушення (правила поведінки) регламентуються в Правилах дорожнього руху України.

В п.п. б п. 8.9 ПДР України регламентовано вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

В пункті 2.5 ПДР України наголошується, що водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Дані пункти інкримінуються в порушення ОСОБА_1 .

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 1222 КУпАП відповідальність настає за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Об`єктом правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 1222 КУпАП, є суспільні відносини що забезпечують порядок управління у сфері дорожнього руху.

Об`єктивна сторона передбаченого ч. 1 ст. 1222 КУпАП щодо нашої ситуації, є невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу подана за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного кольору.

Суб`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 1222 КУпАП характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суб`єктом правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 1222 КУпАП може бути лише водій транспортного засобу.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктом правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо нашої ситуації, є керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП характеризується наявністю прямого умислу, тобто психічне ставлення особи до вчинюваних нею дій, а саме вжиття алкоголю та керування транспортним засобом.

Суб`єктом правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є фізичні особи, які керують транспортними засобами, як при наявності водійського посвідчення так і при його відсутності.

Зокрема ознаками знаходження особи у стані алкогольного сп`яніння можуть бути запах алкоголю з рота, нестійкість ходи, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає виниклій обстановці або повідомлення осіб, про вжиття алкогольних напоїв правопорушником.

Для перевірки огляду особи на стан сп`яніння із застосуванням приладу алкотестеру «Драгер» допускаються лише уповноважені працівники органів поліції, які мають спеціальні знання і пройшли відповідну підготовку в системі службового навчання.

Згідно із положенням ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

В розрізі поняття ст. 1 Закону України «Про поліцію» Національна поліція - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Завданнями поліції відповідно до ст. 2 Закону України «Про поліцію» є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Ст. 3 Закону України «Про поліцію» наголошує на тому, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

В п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про поліцію» визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху . В ч. 2 зазначеної статті наголошується, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Частинами 1 та 2 ст. 254 КУпАП визначено, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП уповноважені особи органів поліції уповноважені складати протоколи за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 1222 , ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зміст протоколу визначається у ст. 256 КУпАП України.

Аналізуючи вищезазначені норми матеріального та процесуального права, приходжу до висновку, що адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 1222, ч. 1 ст. 130 КУпАП вчиняються виключно умисно, тобто особа усвідомлює характер вчинюваних нею протиправних дій.

З матеріалів адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 слідує, що працівниками поліції відносно останнього складено протоколи про адміністративне правопорушення передбачені ч. 1 ст. 1222, ч. 1 ст. 130 КУпАП та проведено запис перебігу подій.

З переглянутих файлів відеозапису, що маються на ДВД диску вбачається, що працівники поліції рухались за автомобілем, яким керував ОСОБА_2 , проблискові маячки та сигнал поліції про зупинку транспортного засобу останній проігнорував, але разом з тим через деякий час порушника було затримано та він прослідував до службового автомобілю поліцейських. В ході опитування працівниками поліції ОСОБА_2 назвав прізвище, ім`я та по батькові, число, місяць, та рік народження свого рідного брата, як своє. Після чого на ОСОБА_1 було складено низку протоколів про адміністративне правопорушення та винесено постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд на виконання положень зазначеної статті всебічно, об`єктивно та неупереджено дослідив всі матеріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 .

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим суд відмічає, що доказ повинен бути відносним та допустимим. Відносний доказ - це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. Допустимим доказом є доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У процесуальному значенні презумпцію невинуватості необхідно розглядати як вимогу, що визначає правове положення учасників адміністративного провадження, насамперед порушника, як основу їхніх процесуальних прав, гарантію всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи про адміністративне правопорушення.

З приписів даної норми основного Закону України випливає принцип презумпції невинуватості, як об`єктивного правового положення, яке має найважливе значення для захисту прав і законних інтересів громадян. Правило (принцип) презумпції невинуватості означає, що правопорушник може бути визнаний винуватим у вчиненні правопорушення і покараний лише за умови, що його вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена судовим рішенням у справі.

З положень ч. 1 ст. 7 КУпАП слідує, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст. 12 КУпАП вказує, що адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З аналізу зазначених положень закону слідує, що законність це принцип, обов`язкова вимога, метод, режим і стан неухильного дотримання, виконання застосування законів та заснованих на них інших правових актів усіма учасниками суспільних відносин у всіх сферах суспільного життя. Обов`язок дотримуватися вимог законності поширюється на всіх суб`єктів права. У свою чергу законність містить принципи єдності законності, верховенства закону, неприпустимості протиставлення законності і доцільності, реальності законності. Законодавець у ст. 9 КУпАП визначив адміністративне правопорушення терміном адміністративний проступок. Адміністративне правопорушення (проступок) є протиправною дією або бездіяльністю тобто діянням забороненим законом або іншим нормативно правовим актом. Закон розглядає протиправну дію або бездіяльність вчинену особою, як адміністративний проступок лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи. Наявність вини є невід`ємною ознакою складу адміністративного проступку. Головною метою адміністративного стягнення є виховання правопорушника, тобто формування у нього законослухняної поведінки. Застосування заходів адміністративного стягнення має на меті виховання правопорушника в дусі додержання вимог закону.

Як зазначалось вище судом правопорушник ОСОБА_2 вказав працівникам поліції анкетні дані свого рідного брата ОСОБА_1 , а працівники поліції недбало віднеслись до виконання своїх обов`язків, а саме не встановили дійсну особу порушника по документам, що посвідчують його особу та неправомірно всупереч вимогам Закону (ст. ст. 254, 255, 256 КУпАП) склали протоколи про адміністративне правопорушення стосовно особи, яка перебуває в зоні бойових дій та захищає суверенітет та територіальну цілісність держави та не має жодного відношення до вчинених ОСОБА_2 правопорушень.

Суд розглядає справи про адміністративне правопорушення лише в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення (ст. ст. 7, 217, 221, 246, 254 КУпАП), законом не передбачена зміна анкетних даних порушника в протоколі про адміністративне правопорушення.

На погляд суду, працівники поліції в разі відсутності у порушника документів, що посвідчують його особу повинні були діяти в межах ст. ст. 259, 260 КУпАП та після встановлення його особи складати відповідні процесуальні документи.

Окрім того суд звертає увагу, що в момент здійснення правопорушень ОСОБА_2 в Україні діяв військовий стан, а тому він зобов`язаний був мати при собі документ за яким можливо ідентифікувати його особу (паспорт, військовий квиток, водійські права, документ сформований у додатку «Дія»)

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що матеріалами справи про адміністративне правопорушення не встановлено того, що ОСОБА_1 не будучи суб`єктом правопорушення, вчинив правопорушення передбачені ч. 1 ст. 1222, ч. 1 ст. 130 КУпАП, отже на думку суду, відсутня суб`єктивна та об`єктивна сторона зазначених правопорушень, які є обов`язковою складовою будь-якого адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене, на переконання суду в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 1222, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Підстава закриття в справі про адміністративне правопорушення у разі відсутності складу адміністративного правопорушення регламентована в п. 1 ст. 247 КУпАП.

В зв`язку із закриттям провадження у адміністративній справі судові витрати відносяться за рахунок держави.

Приймаючи до уваги викладене та керуючись ст. ст. 8, 19, 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ПДР України, Законом України «Про національну поліцію», ст. ст. 1, 7, 9, 10, 12, 23, 1222, 130, 217, 221, 246, 247, 251, 254, 255, 256, 276, 280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 провадженням закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 1222, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти з дня її винесення.

Суддя: