ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні спільну апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 136,00 грн. та стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2024 року ОСОБА_1 15 грудня 2023 року о 00.20 год., знаходячись біля буд. АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, висловлювався на адресу працівників поліції грубою нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, у відповідь погрожував фізичною розправою та хватав за формений одяг.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та провадження закрити на підставі ч.1 ст.247 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги зазначає, що не вчиняв жодної непокори працівникам поліції. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містить: прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про свідків, пояснення правопорушника та інші відомості, необхідні для вирішення справи. Звертає увагу, що допитаний в якості свідка лікар швидкої ОСОБА_2 підтвердив, що він не чинив опору працівникам поліції. Вважає, що суд безпідставно за власною ініціативою допитав в якості свідка поліцейського ОСОБА_3 . Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутня постанова про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, а надана копія протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП належним чином не завірена.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого прийняти законне вмотивоване рішення.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції належним чином не з`ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ст. 185 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справі про адміністративне правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №655960 від 13 серпня 2023 року ОСОБА_1 інкримінується те, що останній вчинив злісну неповкору та не виконав законну вимогу працівника поліції, висловлювався на адресу працівників поліції грубою нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, у відповідь погрожував фізичною розправою та хватав за формений одяг.

Диспозицією ст. 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також за вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом цього правопорушення виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління. Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таке правопорушення повинно проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Вказане тлумачення викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011.

У відповідності до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» №8 від 26 червня 1992 року (зі змінами) роз`яснено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, що адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

Дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні ним службових обов`язків, оскільки вимога працівника міліції або розпорядження це - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, який має бути законодавчо обґрунтований.

Виходячи з наведеного, на наявність складу даного правопорушення в діях особи впливає не лише вимога, яка була поставлена працівниками поліції, але і у зв`язку з чим вона висувалась.

Так, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , крім протоколу про адміністративне правопорушення в наявності лише рапорт поліцейського, в якому вказано, що було 15 грудня 2023 року надійшло повідомлення про виклик на адресою: буд. АДРЕСА_2 , щодо невиконання батьківських обов`язків, прибувши куди, було встановлено ОСОБА_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, висловлювався на адресу працівників поліції грубою нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, у відповідь погрожував фізичною розправою та хватав за формений одяг. При цьому ані рапорт, ані протокол про адміністративне правопорушення не містять відомостей про будь яку непокору з боку ОСОБА_1 чи про відмову останнього від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків.

ОСОБА_1 як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного перегляду заперечував зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини та зазначені доводи матеріалами справи не спростовані.

До протоколу не долучено жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а пояснення працівників поліції без підтвердження іншими належними і допустимими доказами не можуть бути покладені в основу обвинувачення ОСОБА_1 .

При цьому, допитаний під час розгляду справи у суді першої інстанції в якості свідка лікар швидкої допомоги ОСОБА_4 , вказував, що конфлікт з працівниками поліції провокував кум ОСОБА_1 , він не бачив, щоб ОСОБА_1 погрожував працівникам поліції фізичною розправою чи хватав за формений одяг.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є доказом на доведення провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 185 КУпАП.

Крім того, процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Карелін проти Росії, пункт 54 справи Озеров проти Росії, пункти 44-45 справи Кривошапкін проти Росії).

У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе функції обвинувачення і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає обережності дій суду при вирішенні питання про тягар доказування в такій категорії справ.

З огляду на зазначене суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладені обставини приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП скасувати.

Винести нову постанову, якою на підставі п.1 ст.247 КУпАП закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, у звязку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот