ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2039/24
Провадження №3/477/1302/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року місто Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Семенова Л.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, мешканки АДРЕСА_1 ,

- до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 184 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №197649, 20 липня 2024 року о 12.30 години ОСОБА_1 за місцем свого мешкання у АДРЕСА_1 неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки, передбачені частиною 2 статті 8, частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» щодо забезпечення належних умов життя своїм малолітнім дітям, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме, не забезпечує безпечні умови для їх здоров`я та життя, внаслідок чого в будинку антисанітарні умови, діти брудні та недоглянуті.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною 1 статті 184 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу наступного.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На підтвердження вини особи суду мають бути надані докази, які підтверджують суб`єктивний та об`єктивний склад правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

За диспозицією частини 1 статті 184 КУпАП настає адміністративна відповідальність як за сукупністю так і за скоєння будь-яких з ухилень, зокрема, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

В той же час, всупереч положенням статті 251 КУпАП належні та допустимі докази, які б свідчили про ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків щодо малолітніх дітей, в матеріалах справи відсутні.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено лише фототаблицю, на якій зображена кімната у будинку з розкиданими речами та незастеленими ліжками, яка сама по собі не може слугувати достатнім доказом ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків відносно її малолітніх дітей.

Суд зазначає, що обстеження фактичних умов проживання, зокрема, засвідчується актом обстеження умов проживання встановленої форми, який складається спеціально уповноваженими особами територіальної громади.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Притягнення до адміністративної відповідальності обумовлює певні обмеження щодо особи, тому складання протоколу про адміністративне правопорушення має бути лише з обґрунтованих підстав.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними і достатніми доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи у їх сукупності.

Отже, сам по собі протокол не може бути єдиним доказом вчинення правопорушення, оскільки він містить опис обставин, які особа, уповноважена складати протокол, вважає встановленими на час його складення. Протокол про адміністративне правопорушення може підтверджувати вину порушника лише у сукупності з іншими доказами, перелік яких визначено у статті 251 КУпАП.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів не може бути перекладено на суд.

Враховуючи вище наведене, суд вважає неприпустимим формальний підхід з притягнення особи до адміністративної відповідальності без наявності доказів, що підтверджують склад певного правопорушення.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне провадження у даній справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 184 КУпАП закрити за відсутністю події та складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена через Жовтневий районний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.М. Семенова