КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №752/6016/24 Суддя І інстанції - Токман Ю.Ф.
Провадження № 33/824/3600/2024 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Харченка С.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.06.2024 щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, військовослужбовця, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.06.2024 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.

Відповідно до постанови судді ОСОБА_1 14 березня 2024 року о 00:10 у м. Києві на пр. Голосіївському, 50, керував автомобілем «Dodge Caliber», д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування усіх фактичних обставин справи, ненадання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, захисник ОСОБА_1 - адвокат Харченко С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.06.2024, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник вказує, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР, а також матеріали справи не містять постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР. Крім того, апелянт вказує на відсутність в матеріалах справи пояснень свідків та/або відео, що підтверджують факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 та будь-яких доказів того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції саме за порушення ПДР.

Також апелянт вказує, що відповідно до п.3.3 Розділу ІІІ Інструкції «Про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками поліції та доступ до відеозаписів з них», передбачено що запис на нагрудну камеру поліцейського здійснюється з моменту зупинки безперервно до закінчення спілкування, однак відео неповне та не розкриває суті правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 .

Крім того, апелянт вказує, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, його складено нерозбірливим почерком, акт огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не містить дати та часу, беззаперечного твердження про згоду з результатом огляду, його зміст є незрозумілим, а тому він не може бути належним та допустимим доказом по справі.

Апелянт також зазначає, що працівниками поліції під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 не було роз`яснено останньому його права та обов`язки, а також правові наслідки складання даного протоколу, суть обвинувачення та передбачену законом можливість проведення огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога.

Крім того, захисник вказує, що ОСОБА_1 категорично не погодився з результатами огляду на стан сп`яніння, однак працівники поліції з невідомих причин не доставили його до лікаря-нарколога для проведення відповідного огляду та навіть не повідомили про можливість проведення такого огляду. При цьому, направлення на огляд у лікаря-нарколога ОСОБА_1 не вручали, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення від нього не надходило, у зв`язку з чим вважаю за можливе провести апеляційний розгляд у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Харченка С.В., який просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, перевіривши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

За змістом п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте, ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР дотримано не було.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника порушення ОСОБА_1 зазначених вимог п. 2.9 а) ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №524490 від 14.03.2024, згідно якого ОСОБА_1 14 березня 2024 року о 00:10 у м. Києві на пр. Голосіївському, 50, керував автомобілем «Dodge Caliber», д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатору ALCOTEST «Drager», результат 2,03 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП

Зазначений протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються роздруківкою чеку газоаналізатора ALCOTEST 6820, результат якого становить 2,03 проміле. Зазначений результат огляду зафіксовано й в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім того, винуватість ОСОБА_1 в порушенні вимог п.2.9а) ПДР України підтверджується рапортом інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 2 полку 1 УПП у м. Києві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_6, а також відеозаписом з місця події

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність доказів у справі приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 , які полягають у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, є порушенням п. 2.9. а) ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП. Більш того, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною.

З приводу доводів апеляційної скарги захисника слід зазначити, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, згідно рапорту інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 2 полку 1 УПП у м. Києві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_6, ним спільно з ОСОБА_2 було зупинено за порушення комендантської години транспортний засіб «Dodge Caliber», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування з яким було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора ALCOTEST «Drager», результат якого склав 2,03 проміле. Після цього ОСОБА_1 став нервувати та поводити себе неадекватно та агресивно, у зв`язку з чим було викликано ще один екіпаж, втім ОСОБА_1 продовжив виражатися в бік патрульних нецензурною лайкою. Під час складання адміністративних матеріалів ОСОБА_1 не називав своє місце роботи, адресу проживання, контактний телефон. Стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вказані в рапорті обставини повністю підтверджуються даними відеозапису з нагрудних камер працівників поліції.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що до протоколу додаються серед інших доказів відеозаписи з чотирьох відеокамер за №№ 470160, 472720, 473833 та № 473620, при цьому до справи долучено два диски з вказаними відеозаписами.

Так, з переглянутого під час апеляційного розгляду відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу «Dodge Caliber», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , працівники поліції повідомили, що у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки на приладі Драгер, на що ОСОБА_1 погодився пройти такий огляд. Після відбору у ОСОБА_1 повітря, поліцейський озвучив результат тесту в 2.03 проміле, що більше ніж в десять разів перевищує допустиму норму. Проти результатів тесту ОСОБА_1 будь - яких заперечень не висловлював. ОСОБА_1 лише пояснював, що це з ним вперше, що він в такому стані керує автомобілем, не хотів керувати, але довелося, їхав на Троєщину. В подальшому почав себе неадекватно поводити по відношенню до працівників поліції, нецензурно та принизливо виражався на їх адресу, у зв`язку з чим був викликаний інший екіпаж працівників поліції. По приїзду іншого екіпажу, працівники поліції ознайомились з результатами проведеного ОСОБА_1 огляду та роз`яснили останньому наслідки складання протоколу про адміністративне правопорушення, дочекались складання такого протоколу та усунули від керування ОСОБА_1 .

При цьому, з долучених до матеріалів справи дисків з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських вбачається, що відеокамери були у всіх чотирьох працівників поліції, а саме камера № 470160 була у ОСОБА_2 , камера № 472720 була у ОСОБА_6 , камера № 473833 була у ОСОБА_4 , а камера № 473620 була у ОСОБА_5 .

І саме на нагрудній камері працівника поліції ОСОБА_6 № 472720 чітко зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Dodge Caliber», д.н.з. НОМЕР_2 та, відповідно, зафіксована зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції.

А тому, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність в матеріалів справи доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом є необґрунтованими, оскільки повністю спростовуються дослідженим під час апеляційного розгляду відеозаписом, який є об`єктивним доказом у справі, та не залежить від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом..

Більш того, з відеозапису вбачається, що сам ОСОБА_1 пояснював працівникам поліції, що така ситуація з ним вперше, що він в такому стані керує автомобілем, не хотів керувати, але довелося їхати на Троєщину, при цьому факту керування транспортним засобом він жодного разу не заперечив.

Також є неспроможними доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 був зупинений за порушення Правил дорожнього руху з огляду на наступне.

Зокрема, з відеозапису вбачається, що поліцейські повідомили ОСОБА_1 , що зупинили його транспортний засіб, оскільки він рухався в комендантську годину.

Так, у зв`язку з введенням воєнного стану на всій території України запроваджено комендантську годину у м. Києві з 00 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв.

Відповідно до підпунктів 2, 4 п. 16 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан затвердженого Постановою КМУ № 573 від 8 липня 2020 року, патрулям на території, де запроваджено комендантську годину та встановлено спеціальний режим світломаскування, в установленому законодавством порядку надано право:

- перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, або паспортні документи іноземця, особи без громадянства, документи, що підтверджують законність перебування на території України, та перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи; за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться;

- тимчасово обмежувати або забороняти на вулицях та дорогах, окремих ділянках місцевості та в інших громадських місцях перебування або пересування осіб, рух транспортних засобів, зокрема транспортних засобів іноземних, консульських установ чи представництв міжнародних організацій; виводити осіб з окремих ділянок місцевості та об`єктів, евакуйовувати транспортні засоби.

Враховуючи, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом під час дії комендантської години, то суд вважає, що патрульні мали право зупинити транспортний засіб для перевірки документів водія та пасажирів, а також для огляду автомобіля.

Доводи сторони захисту про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис є недопустимим доказом у справі через те, що не є безперервним, також є необгрунтованими, оскільки, відеозаписи відповідають вимогам п.5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженоїнаказом МВС України 18.12.2018 №1026, згідно якого, включення портативного відеореєстратора відбувається з момента початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними, не свідчить про наявність підстав піддавати сумніву зміст даних відеозаписів та вважати такі докази недопустимими, позаяк, доказами, відповідно до приписів ст.251 КУпАП є, в тому числі, і показання технічних приладів чи технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.

Як слідує з долученого до протоколу відеозапису місця події, він має чітку і логічну послідовність подій, що мали місце під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , розвиток спілкування співробітників поліції із водієм, на ньому чітко зафіксовано факт проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Драгер», результат якого становив 2,03 проміле, який ОСОБА_1 не заперечував, тобто всі події, що стосуються безпосередньо складу ст. 130 КУпАП та, зокрема, зупинки транспортного засобу, виявлення ознак алкогольного сп`яніння, пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння та хід його проходження зафіксовані на фрагментах відео, що не мають розриву у часі.

Що стосується посилання захисника про відсутність в матеріалах справи пояснень свідків, то суд їх вважати обґрунтованими не може, оскільки такі доводи є неспроможними, зважаючи на положення ст.266 КУпАП.

Так, норми ч.2ст.266 КУпАП передбачають, що під час проведення огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Під час вимоги щодо проходження огляду ОСОБА_1 поліцейським було застосовано технічні засоби відеозапису і матеріали таких долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки всі дії з приводу огляду ОСОБА_1 були зафіксовані на відеозапис, який долучений до справи та містить фіксацію усієї процедури, а тому наявність свідків у цьому разі є не обов`язковою.

Не можуть бути взяті до уваги й доводи апелянта щодо невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпаП.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відображені необхідні й передбачені нормоюст.256 КУпАП відомості. Протокол оформлений компетентною уповноваженою особою в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, в протоколі викладено суть правопорушення. Зазначений протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням вимог, передбачених ст.256 КУпАП. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення підписаний поліцейським, який його склав, який своїм підписом підтвердив, що ОСОБА_1 відмовився від підпису протоколу та від надання пояснень.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №524490 від 14 березня 2023 року, складений відносно ОСОБА_1 , суд не вбачає жодних підстав для визнання процесуального документу неналежним або недопустимим доказом у справі, оскільки його зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. У протоколі чітко вказано, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Суд вважає твердження сторони захисту у цій частині безпідставними, позаяк під час розгляду справи не встановлено фактів невідповідності складеного щодо ОСОБА_1 протоколу вимогам ст.256 КУпАП, яка чітко регламентує, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Суд визнає, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам вищевказаної статті.

Щодо тверджень апелянта, про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, то вони повністю спростовуються даними відеозапису, з яких вбачається, що після того, як працівник поліції зачитав ОСОБА_1 зміст протоколу, йому було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Також неспроможними є доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 категорично не погодився з результатами огляду на стан сп`яніння, але працівники поліції з невідомих причин не доставили його до лікаря-нарколога для проведення відповідного огляду, оскільки як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 пройшов огляд на місці за допомогою приладу «Драгер», результат якого виявився позитивним, а саме 2.03 проміле. Вказаний результат ОСОБА_1 не оспорював, наміру перевірити його у закладі охорони здоров`я не висловлював, як і не оспорював того, що вживав алкогольні напої. Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП, огляд в закладах охорони здоров`я проводиться лише у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння або в разі незгоди з його результатами.

Будь - яких інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.06.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Харченка С.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал