Справа № 591/645/24 Провадження № 3/591/222/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Клімашевська І.В., у присутності представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвоката Грищенко Д.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , зі слів не працює,-

ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 17 січня 2024 року серії ААД №264271, водій ОСОБА_1 17.01.2024 о 17-56 год у м.Суми по вул. М.Сумцова,36, керував т/з ГАЗ 33023 СПГ, д.н.з.- НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився під відеозапис, чим порушив п. 2.5 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Представник в судовому засіданні підтримав письмові заперечення, які були подані через канцелярію суду та просив закрити справу.

Однак, дослідивши матеріали справи, слід зробити висновок про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та доводиться наступними матеріалами справи:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення від17 січня 2024 року серії ААД №264271, в якому зазначені встановлені судом обставини щодо часу і місця вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення (а.с. 1);

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який мав бути проведений у зв`язку з виявленими ознаками: зокрема, щодо запаху алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, згідно з яким ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився (а.с. 2).

Крім того, з переглянутого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що працівники поліції під час спілкування з водієм ОСОБА_1 , виявляють у нього ознаки алкогольного сп`яніння. У зв`язку із чим, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Проте, ОСОБА_1 під відеозапис відмовляється від проходження огляду як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я. На відео зафіксовано також як поліцейські роз`ясняли ОСОБА_1 його права, наслідки відмови від проходження огляду, а саме: повідомляли про те, що відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП у разі відмови від проходження огляду (а.с. 6).

Згідно з п.2 Інструкції про порядок та виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, що передбачені у п.3 названої Інструкції, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Крім того, слід зазначити про те, що діючим законодавством про адміністративне правопорушення зокрема ст. 251 КУпАП, передбачено те, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У даному випадку на відеозаписі зафіксовані дії працівників поліції та особи, що притягається до відповідальності, що є необхідним та достатнім для прийняття рішення по суті.

Суд звертає увагу на те, що правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Так, відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Уразі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Таким чином, діючий закон дозволяє водію на місці зупинки транспортного засобу відмовитись від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення. Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу ОСОБА_1 зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Суд вважає, що працівниками поліції було правомірно та у відповідності до вимог КУпАП зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.

Суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

Суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, особа, яка керує транспортним засобом може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тільки за наявністю обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.

Щодо заперечень захисника, то суд не може взяти їх до уваги з огляду на наступне.

Так, захисником зазначалось, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував т/з. Проте, суд не може з цим погодитись.

Так, чинне законодавство, в тому числі й Правила дорожнього руху України, не містять чіткого визначення терміну «керування транспортним засобом».

Таке визначення наведено лише в пункті 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Згідно п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971), кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Так, з дослідженого відеозапису вбачається, що т/з ГАЗ -33023, д.н.з.- НОМЕР_1 , перебуває у русі, у нього рухаються колеса та положення транспортного засобу змінюється у порівнянні зі сніговими заметами; з транспортного засобу йде дим (відеозапис video_2024_01_18_11_06_42, фрагмент відео з 17:56:39 по 17:56:43). На вказаному фрагменті також зафіксовано, що саме ОСОБА_1 сидить за кермом транспортного засобу, який перебуває у русі. А його знайома- дівчина, яка за його версією подій керувала транспортним засобом, сидить на пасажирському сидінні. Крім того, ОСОБА_1 на вимогу поліцейських надає всі свої документи (на автомобіль та на право керування), а не дівчини, яка сиділа на пасажирському сидінні.

Отже, суд вважає встановленим факт того, що саме ОСОБА_1 керував т/з.

Щодо позиції представника, що протокол не відповідає вимогам, так як містить виправлення у прізвищі особи, то слід зазначити про таке.

Відповідно до ч.1 ст. 256 КУпАП - у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, з поміж іншого, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення).

З оглянутого у судовому засіданні відео вбачається, що особа правопорушника була встановлена, посвідченням водія, яке він особисто надав працівникам поліції. Протягом всього спілкування із патрульними поліцейськими особа не заперечувала, що особою, що притягається до адміністративної відповідальності, є саме він. Окрім того, ОСОБА_1 уклав договір із представнкиом про надання правової допомоги, тобто розумів, що протокол складений на нього і він виявив намір від нього захищатись. Допущена при складанні протоколу описка у прізвищі, яка була одразу виправлена, не спростовує наявності у його діях складу адміністративного правопорушення та не є підставою для закриття провадження у справі.

Окрім того, представник у поданому клопотанні та в судовому засіданні зазначав, що працівники поліції не назвали ОСОБА_1 жодної ознаки алкогольного сп`яніння, проте з дослідженого у судовому засідання відеозапису вбачається, що працівники поліції повідомлять йому, що у нього наявний запах алкоголю з порожнини рота, а сам ОСОБА_1 повідомляє, що вживав алкоголь- горілку (відеофайл clip-01, фрагмент 18:02:10, 1:03:01).

Про наявність у працівника поліції обґрунтованих та об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_1 підлягав огляду на стан сп`яніння, свідчили ознаки, що відповідають приписам п. 2-4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зокрема, наявний запах алкоголю з порожнини рота, а питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського.

Таким чином, ОСОБА_1 щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, а водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).

До того ж не заслуговують на увагу доводи представника з приводу порушення процедури огляду на стан сп"яніння без участі 2 свідків, оскільки, як зазначалось вище, ч.2 ст.266 КУпАП передбачає залучення свідків тільки у разі неможливості застосування технічних засобів відеофіксації огляду. В даному випадку фіксація тезнічними засобами процедури огляду здійснювалась та матеріали відеозапису, які долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, містять фактичні дані, на підставі яких можна зробити висновок про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп"яніння в установленому законом порядку, чим вчинив відповідне правопорушення.

При цьому, дійсно, Порядком та Інструкцією передбачено, що при проведенні огляду водія на стан сп`яніння необхідно залучення 2 свідків. Проте, Кодекс це сукупність законів у якій-небудь галузі права, а закони це нормативно-правові акти, що видаються законодавчими органами (у нашій державі Верховною Радою України), які мають вищу юридичну силу та регулюють найважливіші суспільні відносини. А підзаконні нормативно-правові акти приймаються уповноваженими нормотворчими суб`єктами на основі і на виконання законів, не повинні суперечити їм. За таких обставин, в даному випадку дії поліцейських під час проведення огляду відповідають вимогам ст.266 КУпАП.

Суд не приймає до уваги й інші доводи захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного праворушення, а саме щодо того, що відеозапис був не безперервним, адже повідомлення працівниками поліції ОСОБА_1 виявлених у нього ознак алкогольного сп`яніння та його відмова від проходження огляду зафіксовані безперервно (відеофайл clip-01).

Інших доказів чи переконливих довідів, які б безумовно спростували досліджені у судовому заіданні докази, суду не надано.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно довідки ст. інспектора відділу АП УПП в Сумській області Лєонової Д. від18.01.2024, ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_2 від 15.03.2002 (а.с.5).

Враховуючи характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, вважаю за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з правопорушника необхідно стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 283, ст. 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605,60 гривень (р/р UA0026001; отримувач ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ЄДРПОУ- 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП), найменування коду класифікації доходів бюджету Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

У відповідності із ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається в порядку примусового виконання та з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-денного строку до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя І.В. Клімашевська