Справа 305/3018/24
Номер провадження № 3/305/2062/24
ПОСТАНОВА
23.09.2024. Рахівський районний суд Закарпатської області в складі
головуючого судді Тулик І.І.
за участю секретаря судового засідання Бакшина К.В.
прокурора Сідей В.В.,
особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника Поштак Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рахів матеріали, які надійшли від Департаменту стратегічних розслідувань управління стратегічних розслідувань в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця
АДРЕСА_1 , громадянин України, з вищою освітою,
одруженого, на утриманні 1 неповнолітня дитина,
лісничого Станиславського лісництва філії "Ясінянське
лісомисливське господарство"
за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ОСОБА_1 обіймаючи посаду інженера з лісокористування ДП "Ясінянське лісомисливське господарство" являючись суб"єктом відповідальності, відповідно до підпункту "е" пункту 1 частини 1 статті 3 ЗУ "Про запобігання корупції", та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов"язане з корупцією, в порушення вимог пункту 2-7 розділу ХІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про запобігання корупції", несвоєчасно, без поважних причин, 23.02.2024 року подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов"язане з корупцією, відповідальністю за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адмінітсрпативні правопорушення.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою у вчиненні правопорушення не визнав. Пояснив, що не зміг вчасно подати декларацію про доходи за 2022 рік, поскільки в нього було заблоковано "приват 24" як клієнта банку і не зміг вчасно виготовити ключ, тому після виготовлення ключа подав декларацію. Просив виправдати його від інкримінованого йому адміністративного правопорушення, та оголосити усне зауваження.
Захисник Поштак Ю.С., вважає, що дане порушення є незнапчним, поскільки умислу не подавати декларацію не було, тому просить закрити дане порушення на підставі ст. 22 КУаАП за малозначністю обмежившись усним зауваженням.
Прокурор, ОСОБА_2 в судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно гр. ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП підтримав у повному обсязі. Вважає, що у діях громадянина ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. Просив визнати, ОСОБА_1 винуватим за ч.1 ст.172-6 КУпАП та піддати адміністративному стягненню, у виді штрафу, в розмірі 50 (п"ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , та його захисника Поштак Ю.С. думку прокурора, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до положень ст.278 КУпАП, посадовою особою при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, серед інших питань, вирішуються питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до підпункту "з" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (№ 1700-VII), суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є посадовоі особи ДП.
З витягу із наказу по особовому складу № 52/к від 01 квітня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 переведено на посаду інженера з лісокористування.
Рекомендаціями для поліцейських, державних службовців та працівників поліції, які є суб"єктами декларування про дотримання окремих обмежень, передбачених Законом України "Про запобігання корупції", ОСОБА_1 повідомлено про необхідність подачі декларації та попереджено про наслідки неподання такої, про що свідчить власноручний підпис в них про ознайомлення 07.08.2023.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.
Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.
Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини.
Окрім цього, відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.
Так, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Такої ж думки притримуються судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.
Відповідно до інформації з офіційного веб-сайту НАЗК, ОСОБА_1 опублікував в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію після звільнення за 2022 рік 23 лютого 2024 року.
Отже, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 подав декларацію, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, лише 23 лютого 2024 року, коли, зважаючи на карантинні обмеження, отримав змогу повернутися до місця свого проживання.
Доводи ОСОБА_1 про відсутність у нього умислу на уникнення фінансового контролю доходів заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи. Так само, під час розгляду справи не було встановлено мотивів ОСОБА_1 на уникнення фінансового контролю, отриманих доходів за період після звільнення.
Таким чином, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у нього були відсутні мотиви вчинити порушення закону, він не бажав його порушити, поза його волею перебував свідомий допуск настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення його до адміністративної відповідальності за даною статтею.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
Судовий збір віднести за рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 40-1, 172-6, 221, 280, 284, 287-291 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд,-
Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного корупційного правопорушення - закрити.
На постанову може бути подана апеляційна скарга в судову палату з кримінальних справ Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Рахівський районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя: Тулик І.І.