Справа № 623/4342/21
Провадження № 3-в/638/11/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Цвірюк Д.В., розглянувши подання начальника Ізюмського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області Забірник М. стосовно ОСОБА_1 про вирішення питання про давність виконання судового рішення, -

встановив:

Начальник Ізюмського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області Забірник М. звернулась до суду з поданням, в якому просить вирішити питання, про давність виконання постанови Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29.10.2021 року стосовно ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання зазначає, що 15.11.2021 року на адресу Ізюмського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області надійшла постанова Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29.10.2021 року стосовно ОСОБА_1 , на якого за ст.173 КУпАП накладене адміністративне стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт. Після неодноразової неявки, 23.02.2023 року ОСОБА_1 з`явився до уповноваженого органу з питань пробації та надав пояснення з проханням направити матеріали його справи до суду для заміни адміністративного стягнення на штраф. 23.02.2022 року до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області було сформоване подання, але у зв`язку із військовою агресією російської федерації подання до суду не було направлено. З 24.02.2022 року Ізюмський відділ пробації припинив свою роботу. У квітні 2023 року відділ поновив свою роботу в м.Ізюм, розпочалися стабілізаційні заходи з відновлення роботи відділу. Для встановлення місцезнаходження ОСОБА_1 був здійснений телефонний дзвінок на мобільний останнього, однак телефон був вимкнутий. Перевіркою за місцем проживання АДРЕСА_1 двері ніхто не відчинив, в будинку майже ніхто не проживає. Будинок за адресою місця реєстрації АДРЕСА_2 у зв`язку із активними бойовими діями повністю зруйнований. Згідно пояснень останнього наданих при постановці на облік, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, у зв`язку з чим 21.06.2023 року направлено запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно відповіді на запит, 10.11.2022 року ОСОБА_1 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за мобілізацією. У зв`язку із зазначеним 09.08.2023 року до Дзержинського районного суду м.Харкова направлено подання про заміну покарання у виді громадських робіт на покарання у виді штрафу, однак постановою суду від 26.10.2023 року в задоволенні подання відмовлено. Так, вказує, що строки виконання судового рішення сплинули, а отже є всі підстави для вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення, на підставі чого подання просить задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд повідомлявся.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, про розгляд повідомлявся, причини неявки суду не повідомив.

Розглянувши подання та додані до нього документи, оглянувши матеріали особової справи, суд дійшов до наступного висновку.

Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29.10.2021 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт, стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Дана постанова суду набрала законної сили.

ОСОБА_1 покарання у вигляді 40 годин суспільно корисних робіт не відбув, що може свідчити про ухилення або злісне ухилення особи від відбування адміністративного стягнення.

Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10.02.2022 року та постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.10.2023 року в задоволенні подання начальника Ізюмського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про заміну адміністративного стягнення у виді громадських робіт адміністративним штрафом ОСОБА_1 відмовлено.

Главою 31-А Розділу V КУпАП передбачається порядок провадження по виконанню постанови про застосування суспільно корисних робіт.

Так, ст. 325-4 КУпАП передбачено, що у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, а у разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом.

Під ухиленням особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у вищевказаній статті слід розуміти: неприбуття порушника до місця виконання суспільно-корисних робіт (підприємства, установи, організації) протягом двох днів з дати, визначеної у направленні уповноваженою посадовою особою органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, без поважних причин, невихід на суспільно корисні роботи або відмова від виконання роботи, вид якої визначений підприємством, установою, організацією, більше двох разів протягом місяця без поважних причин, а також поява на робочому місці у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є: обов`язковість судового рішення.

Визначений у ч. 1 ст. 303 КУпАП строк давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень загальний і не залежить від виду стягнення, яке було призначено правопорушнику. Сутність строку давності виконання відповідних постанов полягає в тому, що він є граничним періодом у часі, протягом якого мають бути вчинені всі необхідні дії, спрямовані на виконання стягнення.

Перебіг строку давності постанови суду розпочинається від моменту звернення її до виконання. Постанова вважається звернутою до виконання, коли орган, який її виніс, вручає або надсилає її копію відповідній особі або надсилає органу, уповноваженому безпосередньо її виконувати. Таким чином, своєчасне направлення постанови для виконання (не більш ніж через три місяці з дня її винесення) визнається єдиним юридичним фактом, що має значення для встановлення, чи підлягає вона виконанню, незалежно від того, чи розпочато безпосереднє (реальне) виконання цієї постанови.

Законом визначений чіткий перелік випадків, у разі настання яких, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання, а саме: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Сам факт того, що фактичне місце проживання чи перебування порушника невідоме не є підставою звернення до суду з поданням щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови, оскільки звернення до суду з вказаним поданням знаходиться в причинному зв`язку з наявністю підстав, що унеможливлюють виконання постанови суду.

Підстави, що унеможливлюють виконання постанови суду є обставини, що роблять виконання судового рішення взагалі неможливим, до таких обставин неможливо віднести відсутність за місцем проживання чи не встановлення місця перебування правопорушника, оскільки така відсутність може бути тимчасовою та/або з метою ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Виконання адміністративного стягнення у вигляді суспільно - корисних робіт регламентується Порядком виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно - корисних робіт, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 19.03.2013 року за № 474/5 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21 березня 2013 року за № 457/22989.

Відповідно до п. 11.1. зазначеного Порядку виконання стягнення у вигляді суспільно - корисних робіт покладається на уповноважений орган з питань пробації.

Відповідно до ст. 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Відповідно до ст. 300 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Статтею 302 КУпАП передбачено, що за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 статті 247 цього Кодексу, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.

Відповідно до п. 5, 6, 9 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: - видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; - скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; - смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Отже, законодавець у Кодексі України про адміністративні правопорушення виділив виключні випадки, за наявності яких припиняються виконання постанови, а саме: видання акту амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення, скасування акта, які встановлює адміністративну відповідальність, смерть особи, а також не звернення виконання постанови протягом 3 місяців з моменту з дня винесення.

Статтею 325-4 КУпАП передбачені наслідки ухилення особи від відбування суспільно корисних робіт, де зазначено, що у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. У разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що подання органу пробації задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 304, 325-4 КУпАП, суд, -

постановив:

В задоволенні подання начальника Ізюмського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області Забірник М. стосовно ОСОБА_1 про вирішення питання про давність виконання судового рішення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Суддя: Д.В.Цвірюк