П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Кривки М.В., розглянувши матеріали справи, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

працюючого представником постачальника ТОВ «Аквародос», який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

ОСОБА_1 28.07.2024 року о 22 год. 42 хв. в м. Ужгород, на вул. 8-го Березня, 48, керував транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився о 22 год. 52 хв. у встановленому законодавством порядку, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

19 серпня 2024 через систему «Електронний суд» захисник ОСОБА_1 - адвокат Кривка М.В. подав письмові пояснення (заперечення на протокол про адміністративне правопорушення), які додано до матеріалів справи, в яких серед іншого зазначив, що в порушення норм чинного законодавства поліцейськими перед проведенням огляду непоінформовано особу про порядок застосування спеціального технічного засобу, не надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, не залучено свідків, не видано направлення на огляд, не долучено до протоколу акт огляду. Крім того, в матеріалах справи і в протоколі відсутні посилання на те, за допомогою якого технічного засобу водію пропонувалося пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. В матеріалах справи немає підтвердження, що ОСОБА_1 наділений правом керування транспортними засобами, наявність чи відсутність в нього посвідчення водія виданого в установленому порядку. Саме лише посилання на наявність посвідчення водія не є достатньою підставою вважати, що особа набула такого права. Враховуючи наведене просить справу про адміністративне правопорушення №308/12901/24 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

06.09.2024 захисник ОСОБА_1 - адвокат Кривка М.В. подав до суду клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів судової практики. Крім того, у клопотанні зазначив, що в матеріалах справи відсутні відомості, які б підтверджували право на керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Особа був позбавлений можливості реалізувати передбачені законом права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою. З відеофіксації не вбачається, що поліцейські пропонували огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу Драгер, вказаний прилад водію не був продемонстрований. Крім того, поліцейські не надали сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про виконання поліцейськими вимог ст. 265-1, 265-2, ч.1 ст. 266 КУпАП, Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що є складовою частиною оформлення матеріалів за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказано, що за відсутності в матеріалах справи доказів, які б підтверджували право на керування транспортним засобом, особа вважається такою, що не може бути позбавлена права на керування транспортним засобом. Просить долучити ло матеріалів справи матеріали судової практики і врахувати їх при ухваленні рішення.

В судовому засіданні 19.08.2024 ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП заперечив, зазначив, що 28.07.2024 керуючи автомобілем марки VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_1 , не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Був зупинений працівниками поліції за те, що не світить стоп, також працівник поліції запитав у нього чи вживав він алкоголь, на що він відповів що ні. Після чого працівник поліції пред`явив йому вимогу щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, але він відмовився, оскільки думав що викличуть військомат. При цьому зазначив, що в подальшому він погоджувався їхати на огляд в медичний заклад.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Кривка М.В. в судовому засіданні 19.09.2024 підтримав усе викладене у поданих письмових поясненнях (запереченні на протокол), просив врахувати матеріали судової практики та справу про адміністративне правопорушення №308/12901/24 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , позицію його захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, та надавши їм належну правову оцінку, враховуючи характер і обставини вчиненого правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, передбачені ст. ст. 34-35 КУпАП, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ч.1ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регламентований ст. 266 КУпАП, норми якої є бланкетними, оскільки не встановлюють детальної процедури проходження огляду, а відсилають до підзаконних нормативно-правових актів, які деталізують положення цієї статті. Такий висновок підтверджується положеннями частини 6 цієї статті, в якій зазначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008. На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я, наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 була затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція).

Відповідно до п.п.2, 3, 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п.7 розділу І Інструкції встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За відмову від проходження медичного огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само, як і за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами частини 2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється (ч.3 ст.266 КУпАП).

Суддею встановлено, що ОСОБА_1 28.07.2024 року о 22 год. 42 хв. в м. Ужгород, на вул. 8-го Березня, 48, керував транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився о 22 год. 52 хв. у встановленому законодавством порядку, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказані обставини правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 565093 від 28.07.2024 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце обставини вчиненого правопорушення;

-копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі №2704317 від 28.07.2024 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121 КУпАП;

-розпискою від 28.07.2024, якою ОСОБА_1 підтвердив факт залишення на зберігання транспортного засобу;

-відеозаписом що міститься на DVD диску, який долучено до протоколу, на якому на одному файлі зафіксовано рух транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_1 та його зупинка о 22.42 год. 28.07.2024 екіпажем поліції. На іншому файлі зафіксовано як працівники поліції підходять до вказаного автомобіля та повідомляють водію причину зупинки, а саме, що не справний задній лівий габаритний вогонь та просить пред`явити посвідчення водія. З наданого водієм посвідчення було встановлено, що за кермом вказаного транспортного засобу був ОСОБА_1 . При спілкуванні працівник поліції запитав у водія чи у нього все добре, чому він агресує, чи нічого не вживав, водій відповів, що нічого не вживав, агресує бо поліція у воєнкомат усіх забирає. При цьому, працівник поліції попросив водія вийти, оскільки виявив ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю, порушена мова) та пред`явив вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, на що ОСОБА_1 відповів: «везу жінку від шовгора», «складайте протокол, я нічого не вживав». Працівник поліції роз`яснив про наслідки відмови від огляду та запитав водія чи поїде на огляд до лікаря, на що водій відповів: «я нічого не вживав, складайте протокол якщо рахуєте що я в чомусь винен». Працівник поліції знову зазначив водію про варіанти проходження огляду, пропонував проходити такий на місці чи в медичному закладі. На що водій сказав: «я нічого не вживав, складайте протокол», «не хочу проходити». Працівником поліції о 22:52:58 зафіксовано факт відмови водія від огляду для визначення стану сп`яніння і повідомлено що відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП. Після складення постанови і протоколу працівником поліції повністю зачитано водію їх зміст, та відібрано розписку про залишення транспортного засобу на зберігання.

Також на доданому до протоколу DVD диску містяться фотозображення посвідчення водія ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 04.11.2022 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , згідно якого останній є його власником.

Відеозапис, наявний у матеріалах справи надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки ним зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють відновити послідовність подій, що дійсно відбулися, не можуть бути спростовані та мають істотне значення для розгляду справи.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

При цьому слід зазначити, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння слід розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд у силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Так, норми ПДР встановлюють у першу чергу обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) ПДР не містять.

Відомості, які наявні у матеріалах справи у своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_1 відмовився пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.

В ході судового розгляду не було встановлено обставин, які б свідчили про порушення процедури направлення поліцейським водія ОСОБА_1 для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, відтак посилання сторони захисту на вказане, не заслуговують на увагу.

Так, з переглянутого відеозапису чітко вбачається, що працівник поліції після виявлення ознак алкогольного сп`яніння пред`явив вимогу водію ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та після відмови водія було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, також працівник поліції роз`яснював про відповідальність за відмову від огляду. На відеозаписі чітко зафіксовано, як ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, і в медичному закладі.

Окрім того, за правилами ч.2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду ОСОБА_1 поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису, які долучені до протоколу, відтак потреби в залученні до огляду двох свідків не було.

Оцінюючи пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо невизнання вини, вважаю їх такими, що дані з метою уникнення відповідальності за вчинене, оскільки такі не підтверджені жодними фактичними даними та суперечать встановленим обставинам справи. При цьому, ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечив, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Щодо посилань сторони захисту на те, що відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то такі визнаються неспроможними, оскільки повністю спростовуються дослідженим відеозаписом, на якому чітко зафіксовано рух транспортного засобу «VOLKSWAGEN» номерний знак НОМЕР_1 за кермом якого був останній, та зупинку вказаного транспортного засобу працівниками поліції. Крім того, на відеозаписі та в судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортним засобом 28.07.2024 о 22.42 в м. Ужгород на вул. 8-го Березня.

Дослідженим відеозаписом та змістом протоколу спростовуються і доводи захисту, що ОСОБА_1 не були роз`яснені права, не забезпечено право давати пояснення, користуватися допомогою захисника. На відеозаписі зафіксовано, що водій жодних пояснень не бажав надавати, а працівник поліції повністю зачитував зміст складених постанови та протоколу, в тому числі і права передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Також, вказаний протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КупАП підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Між тим, зазначаю що у відповідності до частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право користуватися юридичною допомогою адвоката при розгляді справи.

Складання протоколу, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та не є розглядом справи в розумінні статей 221, 279 КУпАП.

Так, в суді при розгляді даної справи відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, він не був позбавлений права на захист, та при розгляді справи користувався юридичною допомогою адвоката, надавав пояснення.

Окрім того, визнаються необґрунтованими твердження сторони захисту щодо порушення порядку направлення водія для огляду, через відсутність направлення на огляд водія транспортного засобу. Відхиляючи твердження в цій частині, звертаю увагу на те, що бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо відмови водія від проходження огляду, у зв`язку з чим вважаю, що відсутність вказаного направлення не є доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан алкогольного сп`яніння, та не спростовує порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України. Отже, направлення для проходження відповідного огляду надається у разі згоди водія пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, однак матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

Щодо посилань захисту на те, що матеріали справи не містять даних про відсторонення водія ОСОБА_1 від права керування транспортним засобом «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_1 , то такі визнаються неспроможними, оскільки до протоколу додано розписку від 28.07.2024, якою ОСОБА_1 підтвердив факт залишення на зберігання вказаний транспортний засіб за адресою: м. Ужгород, вул. 8 Березня, 48.

Інші доводи сторони захисту не спростовують висновків про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки підтверджуються матеріалами справи, які були досліджені під час судового розгляду.

Під час розгляду справи не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що працівники поліції були упереджені при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотримання вимог ст. 254, 256 КУпАП, та доданий до нього відеозапис, є належними та допустимими доказами.

Істотних порушень співробітниками патрульної поліції при оформленні відносно ОСОБА_1 матеріалів про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не встановлено.

Наведені вище докази, досліджені судом, в своїй сукупності підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, узгоджуються між собою та доповнюють один одного, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

З врахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Крім того, ухвалюючи дане судове рішення, суд керується також ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України" (п.58) суд наголошує, що відповідно до принципу належного здійснення правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Відповідно до ч.1 ст. 307 та ч.2 ст. 308 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило