П О С Т А Н О В А

15 лютого 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі судді Фазикош Г. В. розглянувши клопотання ОСОБА_1 та його адвоката Бирковича Олександра Івановича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду від 19 жовтня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду від 19 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн.

Позбавлено ОСОБА_1 права керування всіма видами транспортних засобів строком на 5 (п`ять) років.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536, 80 грн.

Відповідно до постанови, - 14.07.2023 року о 10 год. 20 хв. в м. Ужгород, по вул. Минайській, 37, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, р/н НОМЕР_1 , повторно протягом року будучи позбавленим права керування транспортним засобом, чим порушив вимоги ст. 15 Закону «Про дорожній рух». Правопорушення вчинено повторно протягом року. Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 та його адвокат Биркович О. І. подали апеляційну скаргу. Апелянт вказує на незаконність винесеної постанови, просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Одночасно апелянт порушує питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Клопотання про поновлення строку мотивує тим, що апелянту не було відомо про розгляд справи в суді першої інстанції, повістка про виклик не надсилалася, а повний текст постанови ним отримано тільки 05 лютого 2024 року під час ознайомлення адвоката з матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути скаржнику, виходячи з таких підстав.

Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений через поважні причини. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.

Апеляційний суд виходить із того, що про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

З матеріалів справи слідує, що постанова судді винесена 19 жовтня 2023 року, а отже останнім днем строку на її апеляційне оскарження є 30 жовтня 2023 року (перший після вихідних робочий день).

Апеляційну скаргу подано 14 лютого 2024 року, тобто по спливу майже чотирьох місяців.

Судом не встановлено поважних причин, через які ОСОБА_1 не подав апеляційну скаргу у встановлений законом 10-ти денний строк.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 було відомо, що відносно нього 14 липня 2023 року складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1). Від пояснень працівнику поліції останній відмовився, однак сам протокол підписав (а.с.1). У справі також є розписка про залишення автомобіля на зберіганні (а.с.4). В заявці до суду першої інстанції ОСОБА_1 вказав, що номер мобільного телефону у нього відсутній. Справа призначалася до розгляду щонайменше три рази, повідомлення надсилалися за адресою, вказаною особисто правопорушником в протоколі про адміністративне правопорушення (смт. Чинадієво, вул. Санаторна, 9). Про необхідність явки до суду також двічі публікувалося оголошення на офіційному веб-сайті судової влади.

Отже, учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися своїми процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

ОСОБА_1 не виявив бажання брати участь у розгляді справи, не цікавився процесом та ходом розгляду справи і без поважних причин не оскаржив в установлений законом строк постанову суду про притягнення до адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта про те, що копію постанови він отримав лише 05 лютого 2024 року після ознайомлення адвоката з матеріалами справи, апеляційний суд вважає недостатніми, з урахуванням того, скільки часу прошло з моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови у даній справі.

Той факт, що адвокат ознайомився з справою 05 лютого 2024 року та після цього майже одразу подав апеляційну скаргу, не звільняє ОСОБА_1 від обовязку добросовісно користуватись належними йому процесуальними правам з метою оскарження судовогорішення у втановлений законом 10-ти денний строк.

З цього приводу колегія суддів також констатує, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення, а з моменту його винесення.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.198р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10.2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що наведені апелянтом обставини не перешкоджали реалізації права на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції у передбачений ст. 294 КУпАП строк.

Поряд із тим, апеляційний суд враховує і те, що суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, повинна миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Існування інших обставин, які би свідчили про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, апеляційним судом не встановлено, на такі сторона захисту не посилається у клопотанні про поновлення пропущеного строку.

На будь-які інші обставини (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо) на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не вказується.

Отже, апеляційна скарга, подана після закінчення строку, передбаченого ст. 294 КУпАП, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо у поновленні строку відмовлено.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 та його адвоката Бирковича Олександра Івановича про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його адвоката Бирковича Олександра Івановича на постанови судді Ужгородського міськрайонного суду від 19 жовтня 2023 року повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя: Фазикош Г. В.