Справа № 727/787/24
Провадження № 3/727/463/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року, суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Танасійчук Н.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , за ст. 130 ч.2 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

18.01.2024 року відносно ОСОБА_1 , був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №632141 від 18 січня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 , 18 січня 2024 року о 11 год. 21 хв. по вул.. П. Кільцева, в м. Чернівці керував автомобілем «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував в своїх діях склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП та просив закрити справу, мотивуючи свої доводи тим, що 18 січня 2024 року о 11 год. 20 хв. його було зупинено працівниками поліції в м. Чернівці на вул. П.Кільцева, як роз`яснили працівники поліції по причині того, що він здійснюючи поворот не увімкнув відповідний світловий покажчик. Виконуючи вимогу поліцейських, він пред`явив документи і повідомив що включав відповідний покажчик повороту. У відповідь на це працівники поліції вказали йому на те, що він знаходиться у стані наркотичного сп`яніння. При цьому ніяких ознак такого сп`яніння він не мав і не міг мати, оскільки не вживає наркотичні засоби. Усвідомлюючи, що його автомобіль зупинено безпідставно і розуміючи безпідставність будь-яких звинувачень щодо його стану відмовився виконувати вимоги працівників поліції, що і зафіксовано бодікамерами поліцейських. При цьому зауважує, що у протоколі зазначені виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, проте, ніхто не перевіряв його на наявність таких ознак та не озвучував їх перелік.

Адвокат Бутирська І.А., в інтересах ОСОБА_1 також заперечувала вину свого довірителя, у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП та просила закрити провадження по справі, мотивуючи свої доводи тим, що працівниками поліції невірно кваліфіковано дії її довірителя а саме за ч.2 ст. 130 КУпАП тобто за повторне протягом року вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП хоча ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП за те, що 27 вересня 2022 року відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР. Також вказує, що ОСОБА_1 було безпідставно зупинено, тобто без причини та незаконно. Постанову якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху а саме за керуванням транспортним засобом особою яку позбавлено прав керування транспортними засобами тобто за ч.4 ст. 126 КУпАП, було винесено вже після перевірки документів. Також зазначає, що під час спілкування ОСОБА_1 із працівниками поліції в останнього були відсутні будь -які ознаки наркотичного сп`яніння, що давали б працівникам поліції підставу для направлення його до медичного закладу для встановлення стану сп`яніння.

Суд, дослідивши письмові докази у справі приходить до наступних висновків :

Відповідно до ст.7КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

При розгляді справ про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року. Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

Статтею 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Відповідно до вимогст.245 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннямист.280 КпАП України регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, звернуто увагу суддів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях247,280КпАП України. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями283,284КпАП України. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статі 251КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч.1 ст.130КпАП України передбачена відповідальність, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

Ч. 2 ст. 130 КУпАП Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, -

Із пункту 2.5 Правил Дорожнього руху України слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістомст.266КпАП України, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КпАП України).

Згідно ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (ч. 3 ст. 35 Закону України "Про національну поліцію").

У ході судового розгляду, судом було встановлено, що водію ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він 18.01.2024 року о 11 год 21 хв. керував транспортним засобом Мерседес Бенц з явними ознаками наркотичного сп`яніння та від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він складений із порушенням, зокрема діям ОСОБА_1 , попередньо, надано невірну правову кваліфікацію. Так, за ч.2 ст. 130 КУпАП кваліфікуються дії осіб за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті. ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП за правопорушення, яке вчинив 27 вересня 2022 року. З чого слідує, що на час складання даного протоколу однорічний термін сплив.

Досліджуючи наявний в справі відеозапис, судом встановлено, що працівники поліції не озвучували водію жодних ознак сп"яніння. Таким чином їх вимога про направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан сп"яніння була неправомірною Відтак, всі наступні вимоги працівників поліції водій не зобов`язаний був виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130КУпАП.

Такі висновки повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 № 463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Викладені вище обставини свідчать про порушення встановленої законом (ч.3ст.266КпАП України) процедури огляду водія на стан сп`яніння, що має наслідком її недійсність (ч.5ст.266КпАП України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст.252КпАП України, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.130КпАП України.

Відповідно до п.1 ст.247КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 130, 247, 283 КпАП України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 130 КУпАП, закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Н.М.Танасійчук