Справа № 372/3329/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 лютого 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі головуючої судді Висоцької Г.В., при секретарі Куник О. В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Павличука В. П., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Обухівського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, РНОКПП суду не відомо,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

15.07.2023 року о 23:45 год. в м. Українка по вул. Юності 9, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda НОМЕР_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, не чітка мова. Від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» або огляду лікаря водій відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав, обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтвердив, зазначивши, що не керував транспортним засобом за обставин, зазначених в протоколі.Основні аргументи захисту зводяться до: -відсутності доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 , що передувало складанню протоколу; - відсутності доказів законності зупинки ТЗ; - порушенню порядку проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння; - оформлення протоколу без дотримання положень Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення № 1376, невідповідність інформації, зазначеній в протоколі, направленому до суду, із змістом протоколу, врученому ОСОБА_1 ; - відсутність інформації в протоколі про технічний засіб, який використовувався для фіксування події.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що відпочивав в цей день в м. Києві із друзями, куди вони поїхали на належному йому транспортному засобі. Після вживання в одному із закладів м. Києва алкоголю він передав керування ТЗ своєму другові ОСОБА_2 . Повернувшись до м. Українка, ОСОБА_2 припаркував ТЗ на узбіччі дороги по вул. Юності, та вони помінялися місцями, наміру керувати автомобілем в цей день він вже не мав. В зв`язку із тим, що працівники поліції побачили його на водійському місці в ТЗ, вирішили, що автомобіль знаходився саме під його керуванням. Працюючий двигун в ТЗ ОСОБА_1 пояснив використанням ТЗ в цей час виключно для зарядження мобільного телефону. При цьому ОСОБА_1 заперечив факт звернення до нього працівників поліції із пропозицією пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та зазначив, що підписав протокол, не ознайомившись із його змістом.

Свідок ОСОБА_2 підтвердив факт передачі йому ОСОБА_1 ТЗ, належного останньому, для керування з м. Києва до м. Українка через стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та надав пояснення, аналогічні поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Свідок ОСОБА_3 надав пояснення аналогічні пояснення свідка ОСОБА_2 ,. зазначив, що на місці оформлення протоколу ними повідомлялося про факт керування ТЗ саме ОСОБА_2 та про відсутність пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Суд, дослідивши наявні в цій справі докази, прийшов до наступного висновку.

Факт керування ТЗ ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом, долученим до протоколу, на якому зафіксований ТЗ із включеним двигуном на фарами на асфальтованій дорозі, водій ОСОБА_1 , який виходить до працівників поліції із водійського місця. Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 під час складання протоколу не зазначав про не керування ним ТЗ, як й інші особи, присутні не відеозаписі не робили відповідних зауважень.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначав про вживання ним алкогольних напоїв напередодні, у працівників поліції були наявні підстави вважати, що особа має ознаки, які вказують на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім цього, незважаючи на показання свідків, які стверджували, що ОСОБА_1 пропонувалося виключно проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру, під час перегляду відеозапису в судовому засіданні судом зафіксовано і пропозиція, звернена до ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі також. До того ж чітко і недвозначно роз`яснено наслідки такої відмови у вигляді притягнення до адміністративної відповідальності особи.

В зв`язку із чим суд приходить до переконання про спотворення показів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та свідків задля створення умов для уникнення від відповідальності, передбаченої законом.

Наявні розбіжності в протоколах, як то не зазначення в копії, наданій ОСОБА_1 , про факт передачі ТЗ ОСОБА_2 , та переліку додатків, на які посилається сторона захисту, суд вважає такими, що не впливають на обсяг пред`явленого обвинувачення та кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку із чим не є такими, які якимось чином грубо порушують права особи або не можуть бути усунуті під час судового розгляду.

Так, в переліку додатків міститься лише заявка ОСОБА_1 на згоду отримувати судові повістки смс шляхом, пояснення, відповідно до змісту яких ОСОБА_1 скористався правом, наданим ст. 63 КУ, відмовитися від дачі пояснень відносно себе та направлення на огляд. При цьому, в зв`язку із тим, що ОСОБА_1 відмовився від проходження на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі направлення на огляд не зазнало відповідної реалізації.

Стороною захисту не доведено суду, як вказані недоліки протоколу, вплинули на права та інтереси ОСОБА_1 , і неможливість їх відновлення під час судового розгляду.

Не зазначення в протоколі інформації про здійснену органом поліції відео фіксації аналогічно не є таким порушенням, яке може вплинути на справедливий судовий розгляд. Так, по-перше, із переглянутого в судовому засіданні відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 з самого початку комунікації із працівниками поліції був повідомлений про фіксацію події на бодікамеру; по-друге, сторона захисту скористалася своїм правом ознайомитися до судового розгляду із відеозаписом та підгодовувати свою позицію із врахуванням отриманої інформації. Отже, порушення, зазначені стороною захисту, носять формальний характер і не є такими, що не можуть бути відновлені на інших стадіях розгляду справи, зокрема в суді.

Щодо аргументів сторони захисту про відсутність законних підстав для зупинки ТЗ.

Суд не вважає, що не роз`яснення в порядку ч. 3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» підстав зупинки свідчить про їх відсутність та може нівелювати притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАп. Із відеозапису також не встановлено, що ОСОБА_1 звертався на місці за роз`ясненнями йому причин зупинки і отримав відмову.

Перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважаю, що факт вчинення вказаного правопорушення підтверджується відповідними доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом, показаннями свідків, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та особи, яка складала протокол.

На підставі сукупності досліджених доказів, враховуючи характер вчиненого правопорушення, його наслідки, особу правопорушника, ступінь його вини, відсутність обтяжуючих обставин та обставин, що пом`якшують покарання, вважаю необхідним призначити стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Таким чином, з урахуванням ЗУ «Про судовий збір» з особи яка визнана винною у вчинені адміністративного правопорушення підлягає стягнення судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 27, 33, 130, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» на користь держави у розмірі 605,60 грн., які перерахувати на наступні реквізити: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби та з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного відповідній статті КУпАП.

Строк пред`явлення до виконання постанови 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя: Г.В.Висоцька