Справа № 676/813/24
Провадження № 3/676/445/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі головуючого судді Шульги К. М., за участю секретаря Лук`яниці А. О., адвоката Циби В. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Кам`янець-Подільського РУП ГУНП у Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , заступник директора по сільськогосподарській діяльності КП «Лебідь»,

за частиною 1 статті 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Кам`янець-Подільським РУП ГУНП у Хмельницькій області до суду направлено протокол про адміністративне правопорушення ААД №304889, складений уповноваженою особою 31.01.2024, відповідно до якого 31.01.2024 о 10.20 год. в с. Оринин по вул. Лесі Українки водій ОСОБА_1 керував трактором колісним марки YTO NLX 1054 д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП. Посвідчення водія вилучено.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він не відмовлявся від проходження огляду. Працівник поліції попередив його, що допустимим є показник Драгера 0,2 ‰, а якщо він «надує» більше, то буде біда і його на 10 років позбавлять права керування транспортними засобами. Тому він погодився пройти огляд у лікарні, однак не міг залишити на дорозі трактор, який належить підприємству. Він зателефонував начальнику, який під`їхав через декілька хвилин. Але поліцейський вже почав складати протокол. Після цього вони з начальником самостійно поїхали до лікарні, де він пройшов огляд на визначення стану сп`яніння, що підтверджується висновком №47 від 31.01.2024 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Представник ОСОБА_1 адвокат Цибак В. С. в судовому засіданні вказав на невідповідність викладених у протоколі обставин фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, що чітко зафіксовано відеозаписом. Одночасно звернув увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що до протоколу додається відеозапис, та не вказано технічний пристрій, за допомогою якого здійснено відеозапис. Відсутність таких відомостей є підставою для визнання відеозапису неналежним доказом, на що неодноразово вказував Верховний Суд. Крім того, на порушення вимог Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ №100 від 03.02.2016, та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ №14/1 від 24.11.2015, до матеріалів справи долучено файли з фрагментами, а не безперервної зйомки, тому вважає ці фрагменти неналежним та недопустимим доказом. Крім того, працівник поліції не пояснив причину зупинки автомобіля, відсутні відеозаписи складення протоколу, роз`яснення ОСОБА_1 його процесуальних прав, що є порушенням Інструкції із застосування органами і підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України №1026 від 18.12.2018. Посилаючись на відсутність належних та допустимих доказів у справі, просив закрити провадження на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_2 повідомив, що він є керівником КП «Лебідь», де працює ОСОБА_1 . Того дня ОСОБА_1 зателефонував йому і повідомив, що його зупинили працівники поліції. Хвилин через 5-10 він під`їхав до місця зупинки. ОСОБА_1 ходив по дорозі, поліцейські сиділи в автомобілі. На його запитання, що сталося, поліцейські відповіли, що його працівник п`яний. Він заперечив, сказав, що такого бути не може, бо кожного ранку працівники КП проходять огляд, для якого він має відповідний прилад. Тому він запропонував їхати у лікарню. Він як керівник підприємства також заінтересований у проведенні такого огляду, оскільки перебування працівника у стані сп`яніння є також порушенням трудової дисципліни. Працівники поліції відмовили у проходженні ОСОБА_1 огляду у лікарні, оскільки вже почали складати адміністративний протокол, тому не будуть чекати. Тоді вони з ОСОБА_1 самостійно поїхали до лікарні, де останній пройшов огляд, яким було встановлено, що він у стані сп`яніння не перебуває.

Вислухавши позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП настає, зокрема, у разі керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінують порушення п.2.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я №1452/735 від 09.11.2015, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008.

Так, відповідно до частини 2 статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

За результатом оглянутих в судовому засіданні відеозаписів, які здійснювали фіксацію дій щодо зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та щодо оформлення адміністративного матеріалу, суд приходить до наступного.

Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18.12.2018, передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Долучені до адміністративного протоколу відеозаписи не можуть бути належними доказами у справі, оскільки здійснені з порушенням вимог вищевказаної Інструкції щодо безперервності відеозйомки.

При цьому суд звертає увагу, що відеозаписом зафіксовано роз`яснення працівником поліції ОСОБА_1 допустиму норму вмісту алкоголю, що може бути встановлено тестуванням із застосуванням газоаналізатора Драгер 0,2‰, а також наслідки навіть не значного перевищення норми, а саме «дивіться, якщо надуєте 0,3, то буде біда, позбавлення прав на 10 років. То що, будете проходити огляд?». Таку поведінку поліцейського суд розцінює як порушення вимог чинного законодавства, оскільки такими діями поліцейський, озвучивши тяжке стягнення, не передбачене санкцією частини 1 статті 130 КУпАП, спровокував ОСОБА_1 до порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. Тобто вищезазначена дія працівника поліції була спрямована не на усунення та припинення майбутнього адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , як того вимагають вимоги Закону України «Про Національну поліцію», а навпаки на вчинення дій з метою скоєння останнім адміністративного правопорушення та складанням щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відбулась провокація з боку працівників поліції стосовно вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на передбачене санкцією частини 1 статті 130 КУпАП адміністративне стягнення (основне й додаткове), можна дійти висновку, що вказане адміністративне правопорушення носить кримінальний характер, адже розмір основного стягнення за його вчинення є більшим, ніж за вчинення деяких кримінальних правопорушень.

Європейський суд з прав людини зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в статті 6 Конвенції, відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Статтею 1 КУпАП визначено, що завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Також суд звертає увагу, що ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану сп`яніння у медичному закладі о 13.00 год. 31.01.2024 після складення протоколу о 10.25 год., в якому зазначено, що від проходження огляду він відмовився о 10.20 год. 31.01.2024.

Суд вважає, що за таких обставин не можна вважати достовірними відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення в частині дійсної свідомої відмови особи від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення про відмову від проходження огляду, з долученим відеозаписом, слід визнати недопустимими доказами, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння 31.01.2024 за обставин, вказаних у протоколі, був спровокований працівниками поліції.

Згідно з частиною 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до частини 2 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. При цьому, Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення.

Керуючись статтями 7, 130, 247, 268, 283-284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу правопорушення.

Посвідчення водія повернути ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя К. М. Шульга