Справа № 503/406/24
Провадження №3/503/436/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

13 лютого 2024 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 129489, згідно змісту якого 13.02.2024 року о 20.23 годині водій ОСОБА_1 в м. Кодима по вул. Соборній керував транспортним засобом OPEL ZAFIRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці), при цьому відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора ARLH-0165 та проведення такого огляду у присутності медпрацівників, у зв`язку з чим ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, про місце і час розгляду справи був своєчасно повідомлений належним чином, у відповідності до вимог ст. 2772 КУпАП, шляхом надіслання йому поштою судової повістки про виклик, про що свідчить поштове повідомлення № 010 про особисте вручення йому 24.08.2024 року рекомендованого поштового відправлення № 076 із судовою повісткою про виклик. Окрім того, суд додатково повідомив ОСОБА_1 про судовий розгляд у відповідності до Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, шляхом надіслання йому судової повістки про виклик на номер його телефону відомості про який наявні в матеріалах іншої справи № 503/83/23, в якій останній також був учасником, про що свідчить відповідна довідка від 22.08.2024 року про доставку SMS. Клопотань про відкладення розгляду справи від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на адресу суду не надходило. При цьому, суд відзначає, ту обставину, що раніше, а саме 02.04.2024 року, судове засідання було відкладене за клопотанням ОСОБА_1 , після роз`яснення йому судом права на захист, для надання процесуальної можливості забезпечити користування під час судового розгляду правовою допомогою (а.с.23-25), але фактично особа так і не реалізувала зазначене право аж до теперішнього часу. Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. З аналізу постанови Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі №0870/8014/12 вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За перелічених вище обставин суд вважає, що неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на судовий розгляд не має поважних причин та свідчить про ухилення останнього від участі в судовому засіданні з метою створення штучних перешкод у розгляді справи, як обраний спосіб захисту. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції. У зв`язку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП та пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 суд вважає за можливе розглянути справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Водночас із цим суд відзначає, що заява датована і подана до суду 19.09.2024 року від імені ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності судом не була прийнята до розгляду як непідписана останнім, внаслідок відсутності на ній обов`язкового елементу будь-якої заяви та клопотання фізичної особи особового підпису, зразки якого наявні на відповідних процесуальних документах в матеріалах справи (а.с.26-27 та на згаданому вище поштовому повідомленні № 010), який би засвідчував походження документа від конкретної особи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справ в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступне.

Згідно довідки від 15.02.2024 року, виданої інспектором САП Подільського РУП ГУНП в Одеській області (а.с.6), ОСОБА_1 має право керування транспортними засобами з видачою відповідного посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 31.08.2011 року.

Згідно п.2.9(а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі за текстом Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5. Правил, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У відповідності до положень ч.2-3 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

В свою чергу у відповідності до пунктів 6-7 розділу І та 2-3, 6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими із використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Згідно до пунктів 3-4, абзацу першого пункту 6 і пунктів 7-8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу. Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до пунктів 4 і 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

13.02.2024 року о 20 год. 23 хв. водій ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом OPEL ZAFIRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Соборній в м. Кодима, був зупинений працівниками Національної поліції, про що в сукупності свідчить зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 129489 від 13.02.2024 року (а.с.2), при цьому в його графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 не зазначено жодних заперечень з приводу викладених в ньому обставин, а натомість зроблено записи про відмову останнього від підписання цього протоколу та від надання пояснень, тобто особа скористалася положеннями ст. 63 Конституції України; зміст рапорту поліцейського СРПП ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області старшого сержанта поліції Максима Янца від 13.02.2024 року (а.с.5), в якому, серед іншого, відзначалось про здійснення о 20:35 год. 13.02.2024 року зупинки вище згаданого автомобіля під керуванням ОСОБА_1 ; а такожвідеозапис « 0000000__0357.MP4» (проміжок часу запису 0:00:00-0:03:05), зроблений на нагрудну камеру поліцейського DSJ_0000000_000000, що був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення в порядку ч.2 ст. 266 КУпАП на DVD-R диску (а.с.7) та додатково на DVD-R диску (а.с.21) і досліджений судом під час судового розгляду шляхом демонстрації, на якому зафіксовано, що на час підходу працівника поліції до зупиненого транспортного засобу на його водійському місці знаходився саме водій ОСОБА_1 , який згодом на вимогу працівника поліції залишив його вийшовши на зовні через передні ліві (водійські) двері.

В свою чергу надаючи оцінку розбіжності у зазначені часу керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом 13.02.2024 року на час його зупинки поліцією, тобто в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.2) «20 год. 23 хв.», а в рапорті поліцейського (а.с.5) «20:35 год», то суд вважає, що дійсним часом є «20 год. 23 хв.» зазначений саме в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.2), оскільки це підтверджує достовірним і переконливим доказом внаслідок своєї неупередженості часом зафіксованим нагрудному відеорегістраторі поліцейського і відображеним в нижньому правому кутівідеозапису «0000000__0357.MP4» з огляду на те, що за вимогами пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018 року, у процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Натомість зазначення згаданого часу «20:35 год» в рапорті поліцейського (а.с.5) суд оцінює як явну описку, яка могла виникнути не виключно внаслідок не здійснення її заміни при використанні шаблону подібного за змістом рапорту, який складався ним раніше, що є широко поширеним під час роботи з документами виготовленими шляхом набору їх текстів на персональному комп`ютері, з метою пришвидшення виконання завдань.

Водночас із цим суд зауважує, що чинним законодавством не передбачено вимоги, що для оформлення правопорушення за ст. 130 КУпАП поліцією має бути обов`язково здійснено відеофіксацію руху транспортного засобу під керуванням водія із долученням до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалів відповідного відеозапису. Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що є доказами в справі про адміністративне правопорушення, серед яких визначено як пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, при цьому відзначено, що доказами є також інші документи. Водночас суд відзначає, що обов`язкове долучення до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалів відеозапису при оформленні правопорушення за ст. 130 КУпАП передбачене лише в двох випадках: 1) під час проведення поліцейським огляду осіб на стан сп`яніння на місці зупинки із використанням спеціального технічного засобу (друге і третє речення ч.2 ст. 266 КУпАП); 2) у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я (пункт 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року та пункт 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103).

При цьому, суд відзначає, що протягом всього часу перебування справи на розгляді суду ОСОБА_1 не було висловлено в жодній формі (усно та/або письмово) яких-небудь заперечень з приводу вчинення ним пред`явленого йому правопорушення, зокрема щодо обставин здійснення ним керування транспортним засобом на час здійснення його зупинки поліцією.

Таким чином суд вважає сукупність згаданих протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту складеного працівником поліції належними, допустимими, достатніми і достовірними доказами на підставі яких суд приходить до переконливого висновку про існування обставини керування водієм транспортним засобом на час здійснення поліцією його зупинки.

Сама зупинка поліцією транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 була викликана виявленням порушення ПДР, а саме того, що задній номерний знак транспортного засобу не був освітлений під час руху в темну пору доби, про що працівник поліції повідомив водію при спілкуванні з ним після його зупинки, що також зафіксовано на вище згаданому відеозаписі « 0000000__0357.MP4» (проміжок часу запису 0:01:07-0:01:11).

В свою чергу, згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 129489 від 13.02.2024 року (а.с.2), акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4) та рапорту працівника поліції від 13.02.2024 року (а.с.5), у водія ОСОБА_1 були ознаки алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно пункту 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (надалі за текстом Інструкція) ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Внаслідок чого 13.02.2024 року о 20 год. 24 хв. водію ОСОБА_1 поліцейським було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатору «Драгер», але ОСОБА_1 на цю пропозицію хоча і відповів згодою, але своєю подальшою поведінкою все ж ухилився від проходження запропонованого йому огляду, після чого на уточнююче запитання поліцейського про те чи відмовляється від проходження тесту «Драгер» водій ОСОБА_1 двічі сказав «так», тобто висловив свою відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, що підтверджується відеозаписом «0000000__0357.MP4» (проміжок запису з 0:01:24 до 0:03:58).

Після чого, а саме 13.02.2024 року о 20 год. 27 хв. водію ОСОБА_1 поліцейським було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, але водій ОСОБА_1 на цю пропозицію сказав «ні», тобто висловив свою відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, що підтверджується відеозаписом «0000000__0357.MP4» (проміжок часу 0:03:58-00:04:05).

Згідно ч.2 ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (надалі за текстом Закон) поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

При цьому, згідно пункту 9 ч.1 ст. 31 Закону, поліція може застосовувати такі превентивні заходи застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до пункту 1 ч.1 ст. 40 Закону передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, автоматичну фото і відеотехніки, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018 року, передбачено, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського.

У зв`язку з чим суд вважає, що безперервний відеозапис «0000000__0357.MP4», наявний на DVD-R дисках (а.с.7, 21), є належним, допустимим, достовірним і достатнім джерелом доказів з огляду на положення ст. 251, 266 КУпАП, на якому зафіксована чітка послідовність події, яка стала підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Натомість відеозапис «0000000__0358.MP4», зроблений на нагрудну камеру поліцейського DSJ_0000000_000000, що також був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення в порядку ч.2 ст. 266 КУпАП на DVD-R диску (а.с.7, 21) і досліджені судом під час судового розгляду шляхом демонстрації, є продовженням фіксації подій після 20:38:10 години (час завершення попереднього відеозапису «0000000__0357.MP4») та на думку суду не мають доказового значення для обставин даної справи, оскільки містить фіксацію вже подальшого складання поліцейським у салоні службового автомобіля документів при оформленні правопорушення та інші обставини, а встановити значення його долучення до матеріалів справи за наслідком вжитих судом заходів шляхом виконання відповідного запиту 04.03.2024 року (а.с.16) до органу Національної поліції позитивного результату не надало.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають зокрема у стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Таким чином суд вважає, що в діянні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявні ознаки передбачені частиною першою ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

У зв`язку з вище викладеним суд вважає, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаного правопорушення повністю доказана, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб, який був затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та в подальшому неодноразово продовжений Указами Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022, від 18.04.2022 року № 259/2022, від 17.05.2022 року № 341/2022, від 12.08.2022 року № 573/2022, від 07.11.2022 року № 757/2022, від 06.02.2023 року № 58/2023, від 01.05.2023 року № 254/2023, від 26.07.2023 року № 451/2023 та від 06.11.2023 року № 734/2023, які в свою чергу були затверджені Законами України від 15.03.2022 року № 2119-IX, від 21.04.2022 року № 2212-IX, 22.05.2022 року № 2263-IX, 15.08.2022 року № 2500-IX, 16.11.2022 року № 2738-IX, 07.02.2023 року № 2915-ІХ, від 02.05.2023 року 3057-IX, від 27.07.2023 року № 3275-IX та від 08.11.2023 року № 3429-IX.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, не знаходячи обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаючи обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення, вчинення останнього в умовах надзвичайної обставини воєнного стану, суд вважає необхідним застосувати до порушника за вчинення даного адміністративного правопорушення безальтернативні основне і обов`язкове додаткове адміністративні стягнення у виді штрафу в розмірі передбаченому санкцією, а саме однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 31.08.2011 року не було вилучене у водія ОСОБА_1 в порядку, передбаченому статтею 265-1 КУпАП, про що свідчить запис зроблений у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 129489 від 13.02.2024 року (а.с.2).

Крім цього, згідно вимог ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. В свою чергу ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI передбачає, що ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюються у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. 23-24, 27, 30, 33-35, 401, 130 ч.1, 213, 221, 246, 251-252, 268, 280, 283-284, 317-1 КУпАП, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, пунктом 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, суд

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і застосувати до нього адміністративні стягнення у виді штрафу, в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, з наданням до суду в цей строк документа, який підтверджує його сплату. У разі несплати штрафу, постанову про його накладення буде звернуто для примусового виконання, а з порушника стягнуто подвійний розмір штрафу.

Також роз`яснити правопорушнику, що згідно ч.3 ст. 317-1 КУпАП, якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д. В. Вороненко