Справа № 496/55/24
Провадження № 3/496/56/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Горяєв І.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

02.12.2023 року о 02.00 годині в м. Біляївка, Одеській області по вул. Успенська, 2, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Drager» під відеозапис, результат 1,43‰. Крім того, ОСОБА_1 керував вищевказаним автомобілем без права керування транспортними засобами, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме був позбавлений права керування Біляївським районним судом Одеської області від 17.03.2023 року та неодноразово притягувався за ч. ч. 2, 4, 5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, 10.12.2023 року о 19.55 годин в с. Повстанське по вул. Парковій, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Drager», результат 1,05‰. Від подальшого проходження тесту на стан сп`яніння в медичному закладі в установленому законом порядку відмовився під відеозапис.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 протягом року вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до постанови Біляївського районного суду Одеської області від 17.03.2023 року.

Згідно ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за відсутністю цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце i час розгляду справи, i, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом була здійснена спроба виклику ОСОБА_1 у судові засідання, призначені на 25.01.2023 та 15.02.2024 року, шляхом направлення смс-повідомлення на номер телефону, який вказаний у протоколах про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, повідомлення про виклик у судові засідання ОСОБА_1 не отримав, про що свідчать довідки про недоставлення SMS від 04.01.2024 та 31.01.2024 року.

Також не вбачається можливим повідомити ОСОБА_1 шляхом направлення судової повістки на адресу мешкання, що зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки, на підставі акту від 01.02.2024 року, у зв`язку з незабезпеченням суду знаками поштової оплати для відправки поштової кореспонденції, з 01.02.2024 року призупинено роботу суду в частині забезпечення повного циклу опрацювання вихідної кореспонденції Біляївського районного суду Одеської області по всім адресатам відправлення.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що особа зобов`язана, з розумним інтервалом часу, сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. (Рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» № 3236/03 від 03.04.2008 року).

У підсумку, ОСОБА_1 до судових засідань не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення слухання справи від нього не надходило.

З огляду на те, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складення щодо нього протоколів про адміністративні правопорушення, не подав письмових заперечень проти цих протоколів, а також враховуючи, що ОСОБА_1 судом направлялися повістки про виклик до суду, у вигляді смс-повідомлення, разом з тим не були доставлені, суд прийшов до переконання, що останній міг вказати завідомо неправдивий номер телефону, з метою затягування розгляду справи та спливу строку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченого ч. 6 ст. 38 КУпАП.

Суд звертає увагу, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Як наголошує у своїх рішеннях ЄСПЛ, особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними в матеріалах справи доказами, без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин даної справи, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачаються порушення п. 2.1 а Правил дорожнього руху, за ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП за кваліфікуючою ознакою керування транспортним засобом особою, що немає права керування транспортними засобами, вчинене повторно протягом року тап. 2.9 а Правил дорожнього руху, за ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, вчинене повторно протягом року.

Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД № 469417, серії ААД № 478701 від 02.12.2023 року, серії ААД № 194704 від 10.12.2023 року, рапортами від 02.12.2023 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, показами приладу «Drager» від 02.12.2023 та 10.12.2023 року, письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 від 10.12.2023 року, роздруківкою з «Адмінпрактики», зі змісту якої вбачається, що 07.03.2023 року останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800 грн., постановою Біляївського районного суду Одеської області від 17.03.2023 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та дослідженими відеозаписами, відповідно до яких ОСОБА_1 , 02.12.2023 та 10.12.2023 року, було запропоновано продути прилад «Drager», на що він погодився, результати тестів 1,43‰ та 1,05‰ відповідно, тобто підтверджено факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.

Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. № 1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

Правилами дорожнього руху України встановлено, що водій, це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Як вбачається з довідки поліцейського ВРПП Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області Харченка Д., відомості про отримання посвідчення водія ОСОБА_1 відсутні.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, тому суд відносить його до категорії інших осіб.

Санкція частини 2 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність інших осіб за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а тому суд дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 .

Крім того, санкціями ч. 2 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачено одне з додаткових адміністративних стягнень - позбавлення права керування транспортним засобом.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 702/301/20 суд звертає увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Згідно з приписами ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд враховує конкретні обставини правопорушення, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, фактичні обставини справи, особу порушника, обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, передбачених ст. ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено, а також, беручи до уваги небезпеку, якою є участь у дорожньому русі осіб, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, а також те, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1-5 ст. 126 КУпАП, а також за ч. 1 ст. 130 КУпАП, належних висновків для себе не зробив та знову керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не маючи права керування транспортними засобами, а тому з метою виховання ОСОБА_1 та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень, суд вважає, що достатнім видом адміністративного стягнення для нього є штраф з позбавленням права керування транспортними засобами, в межах санкції статей за якими кваліфіковані його дії, без оплатного вилучення транспортного засобу, так як ОСОБА_1 не є його власником (в графі «транспортний засіб, належність» вказаний ОСОБА_2 ).

При цьому, ОСОБА_1 слід звільнити від сплати судового збору (військовий квиток серії НОМЕР_3 ), так як відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Керуючись ст. ст. 36, 40-1, 126 ч. 5, 130 ч. 2, 283-284, 287-288 КУпАП, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень та накласти на нього адміністративне стягнення:

- за ч. 5 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу;

- за ч. 2 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ст. 36 КпАП України визначити остаточне адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення - за ч. 5 ст. 126 КУпАП та призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від сплати судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.М. Горяєв