ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 636/3732/21 Номер провадження 33/814/67/24Головуючий у 1-й інстанції Гуменний З.І. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві об`єднану справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та законного представника ОСОБА_2 на постанову судді Чугуївського міського суду Харківської області від 18 жовтня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 126 та ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено в порядку ст. 36КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 гривень, без позбавленням права керування транспортними засобами.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 гривень.

За постановою судді, справи про адміністративне правопорушення №636/3732/21 (провадження № 3/636/1275/21), та № 636/3733/21 (провадження №3/636/1275/21) стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єднано та встановлено, що 08.08.2021 о 18.20 год. ОСОБА_1 по вул. Робоча, у м. Чугуєві, Харківської області керував автомобілем ІЖ-2125, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без водійського посвідчення, так як він його не отримував, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора драгер Алкотест 6820 № 0443 відмовився, а також у медичному закладі; фіксація була здійснена за допомогою цифрової нагрудної камери.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 а, п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його законний представник ОСОБА_2

просять скасувати постанову судді, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог апелянти посилаються на те, що у постанові судді не зазначено мотивів прийнятого рішення, а суддею не надано можливості у судовому засіданні надати свої пояснення щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, не було викликано в судове засідання працівника поліції, який склав адміністративний протокол, свідків події, які вказували про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише знаходився поруч. У справі відсутні належні докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ІЖ-2125, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Зазначає про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки при огляді були відсутні свідки, присутність яких є обов`язковою, на його вимогу не було надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Вказує по те, що акт огляду в матеріалах справи відсутній.

Зазначає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

ОСОБА_1 та його законний представник ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце судового розгляду, до приміщення Полтавського апеляційного суду не з`явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надсилали.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП є обгрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно з п.2.1 а, г водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного провопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким судом першої інстанції була надана належна оцінка.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №163112 від 08 серпня 2021 року та відеозаписом з нагрудної боді-камери працівника поліції, довідкою Чугуївського РУП від 11.08.2021, відповідно до якої ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

При цьому, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 в поясненнях вказав, що він посвідчення водія не отримував, підписав протокол про адміністративне правопорушення без будь-яких пояснень (а.с.2).

З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівником поліції роз`яснено ОСОБА_1 причини зупинки транспортного засобу внаслідок порушення правил дорожнього руху, оскільки останній керував транспортним засобом на якому були відсутні бризговики та задній бампер. Крім того, ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом ІЖ-2125, реєстраційний номер НОМЕР_1 . та на запитання працівника поліції особисто вказав, що рухався на транспортному засобі додому.

Відтак, доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання уникнути установленої законом відповідальності за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази, які суд першої інстанції поклав в основу оскаржуваного рішення є належними та допустимими по даній справі, та доводять ту обставину, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом у зазначеному місці та у зазначений в протоколі час без посвідчення водія, яке не отримував у встановленому законом порядку.

Окрім того, як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції не виконані.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №026780 від 08 серпня 2021 року, зафіксовано порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України, за невиконання чого передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. При цьому, свідки працівниками поліції не залучалися та у протоколі не відображені.

На підтвердження факту скоєння ОСОБА_1 правопорушення поліцією було долучено відеозапис, з якого вбачається, що працівниками патрульної поліції свідки не залучались, відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відбулась без присутності двох свідків.

З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру огляду осіб, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, такі підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Пунктом 6 Розділу II Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого спільним Наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року передбачено, що огляд водія на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Окрім наведеної вище Інструкції № 1452/735 питання огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння також врегульовується постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (в редакції від 28 жовтня 2015 року, яка діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення), де передбачено, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Пунктом 4 вищевказаної Постанови передбачено, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Абзац перший пункту 4 в редакції Постанови КМ N 57 (57-2023-п ) від 20.01.2023 \

Відповідно до положень п.4 Постанови огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Абзац другий пункту 4 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ N 888 ( 888-2015-п ) від 28.10.2015 \

Крім того, відповідно до п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року (у редакції, що діяла на момент цієї події), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Положеннями п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року роз`яснено, що якщо водій ухилявся від огляду на стан алкогольного сп`яніння, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Системний аналіз наведеного законодавства, що регулює виниклі правовідносини, свідчить про те, що законодавцем встановлено обов`язковість використання під час проведення ним огляду особи на стан сп`яніння технічних засобів відеозапису, і лише в разі неможливості їх застосування фіксування результатів огляду у присутності двох свідків. При цьому, у разі відмови особи від проходження запропонованих оглядів на виявлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу такий порядок чітко не регламентовано.

За таких обставин, незалучення свідків працівниками поліції, у разі відмови водія від проходження запропонованого огляду на виявлення стану сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, не узгоджується з положеннями статті 266 КУпАП.

Відповідно до ч.5 та 6 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Тобто, працівниками поліції складено матеріали про адміністративне правопорушення за відсутності двох свідків, присутність яких при фіксації відмови водія від огляду на стан алкогольного сп`яніння на момент вчинення цих дій була обов`язковою умовою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КпАП України.

Жодним об`єктивним доказом факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння не підтверджується.

Таким чином, у даній справі мала місце неналежна правова процедура фіксування факту відмови водія ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння, а тому посилання апелянта в апеляційній скарзі на порушення такого порядку є слушними.

Таким чином, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів належного оформлення факту відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що ставить під сумнів відповідність протоколу про адміністративне правопорушення нормам закону.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частині 2 статті 251 КУпАП).

Тобто, у даному випадку працівниками поліції в порушення вимог 255 КУпАП України не виконано обов`язок щодо збирання доказів, не надано належних і допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в свою чергу не дає можливості з достатністю встановити його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім цього, протокол про адміністративне правопорушення серії БР №026780 від 08 серпня 2021 року не може бути визнаний належним доказом по даній справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи вищенаведене та застосовуючи закріплений в ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена.

Зазначені обставини суд першої інстанції належним чином не дослідив, що призвело до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене та оцінюючи докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі вище зазначеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та законного представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Чугуївського міського суду Харківської області від 18 жовтня 2021 року в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП- скасувати.

Постановити в цій частині нову постанову, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В частині визнання ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП постанову змінити та призначити ОСОБА_1 за ч.2 ст. 126 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 3400 гривень.

В іншій частині постанову судді залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко