Справа № 285/482/24
провадження у справі 3/0285/813/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 березня 2024 року м. Звягель

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Мозговий В. Б. за участю секретаря судових засідань Горбатюк І. О., прокурора Мельник І. В., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Житомирській області (далі УСР в Житомирській області) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 , директор КЗ Центр позашкільної освіти Звягельської міської ради

за ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

24.01.2024 до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області надійшли матеріали про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, скоєне ОСОБА_2 .

Згідно адміністративних матеріалів, що надійшли до суду ОСОБА_2 будучи директором КЗ Центр позашкільної освіти Звягельської міської ради відповідно до підпункту «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією в порушення вимог ст. 28 Закону Про запобігання корупції не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, та не повідомила визначений Законом орган Звягельську міську раду про наявність у неї реального конфлікту інтересів, який виник перед підписанням наказу Про преміювання працівників КЗ ЦПО від 23.09.2022 за № 49, яким встановлено сторожу Центру ОСОБА_3 , який є її чоловіком та близькою особою відповідно до ст. 1 Закону України Про запобігання корупції, премію в розмірі 1 412 грн., чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що нею не було допущено корупційного порушення, оскільки щодо нарахування преміювання працівникам вона не приймала рішення. Зазначене рішення приймається комісією з питань стимулювання працівників закладу на 2022 рік та в підтвердження чого надала відповідні документи.

Прокурор вважає, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП. Надані в судовому засіданні докази ОСОБА_2 , просить суд не приймати до уваги, оскільки вони не були надані під складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому просить накласти на неї адміністративне стягнення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

За змістом ст.ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-7 КУпАП передбачає відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Відповідно до примітки ст. 172-7 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до підпункту «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобіганню корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є: особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, члени Ради Національного банку України (крім Голови Національного банку України), особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку, господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, члени Ради нагляду за аудиторською діяльністю Органу суспільного нагляду за аудиторською діяльністю, які не є особами, зазначеними у пункті 1 частини 1 цієї статті, посадові особи та інспектори Інспекції із забезпечення якості Органу суспільного нагляду за аудиторською діяльністю, члени Ради Аудиторської палати України, посадові особи Аудиторської палати України та працівники комітету з контролю якості аудиторських послуг Аудиторської палати України та комітетів з контролю якості аудиторських послуг професійних організацій аудиторів та бухгалтерів.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Як зазначено у ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень; приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях. Реальному конфлікту інтересів характерна наявність трьох об`єктивних компонентів: приватний інтерес; службове повноваження, представницьке повноваження; протиріччя між ними, що впливає на об`єктивність або неупередженість рішення, діяння службової особи.

Дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

З матеріалів справ про адміністративне правопорушення вбачається, що наказом директора Центру затверджено положення про стимулювання працівників в комунальному закладі Центр позашкільної освіти. Наказом № 51 від 28.12.2021, підписаного директором ОСОБА_2 створено комісію з питань стимулювання працівників закладу на 2022 рік, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 до складу комісії не входить. Лише після проведення засідання комісії з питань стимулювання працівників, ОСОБА_2 , як директор, підписує наказ про преміювання працівників, без можливості внесення у односторонньому порядку до нього змін.

Отже, ОСОБА_2 при винесені наказу № 49 від 23.09.2022 про преміювання працівників КЗ ЦПО не була наділена дискреційними повноваженнями.

Таким чином, оскільки не доведено, що ОСОБА_2 , виконуючи лише функцію підписання наказу, діяла в умовах реального конфлікту інтересів, і відповідно відсутні підстави вважати, що остання зобов`язана була вчинити дії, передбачені ст. 28 ЗУ Про запобігання корупції, а саме повідомляти про наявність такого конфлікту.

Виходячи з вимог ст. 62 Конституції України, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише у разі доведення її вини в установленому законом порядку належними та допустимим доказами, що є складовою справедливого правосуддя у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172КУпАП не є належно доведеним відповідними доказами в справі, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю через відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. ст. 251, 280, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в установленому законом порядку

Суддя В.Б. Мозговий