Справа № 342/186/24
Провадження № 3/342/96/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Городенка

Суддя Городенківського районного суду Івано-Франківської області Гайдич Р.М., розглянув справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції №2 (м.Городенка) Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Правопорушення було вчинено за наступних обставин.

02.02.2024 біля 10-30 год. Хруник по вул.Станіславській м.Городенка Коломийського району, Івано-Франківської області керував транспортним засобом Фіат Дукато р/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями він порушив п.2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину визнав. Повідомив, що вживав алкогольні напої день перед поїздкою і не думав, що так буде. В той день алкогольні напої не вживав. Просив суворо не карати. Зазначив, що є учасником бойових дій.

Вислухавши ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис наданий працівниками поліції, приходжу до наступного висновку.

Частиною 2 статті 58 Конституції України визначено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №459673 від 02.02.2024 ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - працівником поліції із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлений ст. 256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою та ОСОБА_2 .

Матеріали справи не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, під час роз`яснення йому прав, зокрема і права на захист, яким він не виявляв бажання скористатись, та інших документів, які є в матеріалах справи, як і відсутні дані щодо оскарження дій працівників поліції та результатів такого оскарження.

За змістом ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення є важливою гарантією того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ознайомлена зі змістом обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення та має можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

В той час, аналіз змісту протоколу про адміністративні правопорушення та відеозаписів дає підстави для висновку, що ОСОБА_2 було ознайомлено під розписку із змістом протоколу та вручено його копію.

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, окрім його твердження про визнання вини, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводиться, ще і доказами які містяться в матеріалах справи, а саме даними:

- які зазначені в рапорті поліцейського в котрому відображено інформацію про зупинку ТЗ під керуванням ОСОБА_2 , який допустив порушення ПДР та виявлення в нього ознак алкогольного сп`яніння;

- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів де зазначено про результат огляду та міститься підпис Хруника про ознайомлення з ним;

- роздруківці приладу Драгер в якій зазначено результат 1,92 проміле;

- також даними постанови ЕНА № 1357587 від 02.02.2024 в котрій зазначено про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адмінправопорушення 02.02.2024 біля 10-26 год., відповідальність за які передбачена ч. 5 ст.121 КУпАП.

Даними DVD-R диску із відеозаписами події правопорушення, вчиненого водієм ОСОБА_2 , а саме де відображено:

- факт керування водієм Хруником ТЗ та зупинку його поліцейськими із повідомленням причини зупинки;

- факт спілкування поліцейських із водієм ТЗ з приводу керування ним ТЗ із порушенням ПДР, в ході розмови водій повідомив свої анкетні дані та стверджує, що вживав алкогольні напої;

- проходження Хруником огляду на стан алкогольного сп`яніння та не заперечення ним результатів огляду;

- повідомлення поліцейським про права під час оформлення матеріалів справи і бажання скористатись своїм правом на захист водій ОСОБА_2 не виявляв;

- підписання протоколу ОСОБА_2 .

Долучені до матеріалів справи відеозаписи повністю відображають події, які відбулися за участі водія ОСОБА_2 02.02.2024 із моменту його зупинки працівниками поліції до підписання ним протоколу, після ознайомлення із його змістом. Досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними.

Вище зазначені докази в цілому жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (п.65).

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і його дії кваліфіковано правильно.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи, самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, вважаю, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Слід зазначити, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Адміністративне стягнення відповідно до ст. 23 КУпАП є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП особа, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачує судовий збір у розмірі, визначеному п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір». Однак зважаючи, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій він звільнений від сплати судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9,33-35,40-1,130,221,251,266, 283-285, 294,307, 308 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити йому стягнення у виді штрафу у розмір 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Городенківський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: Гайдич Р. М.