Справа № 167/28/24
Номер провадження 3/167/48/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2024 року місто Рожище

Суддя Рожищенського районного суду Волинської області Н.В. Шептицька, розглянувши матеріали, що надійшли з Державної екологічної інспекції у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Мар`янівка Рожищенського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, інформація щодо притягнення до адміністративної відповідальності раніше відсутня,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статі 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

в с т а н о в и в:

25 грудня 2023 року о 16 год 00 хв ОСОБА_1 , перебуваючи в мисливських угіддях державного мисливського резерву (запасу) неподалік с. Богушівська Мар`янівка Луцького району Волинської області, на території лісового масиву, який перебуває в користуванні філії Ківерцівського лісового господарства ДП «Ліси України» Стохідського лісництва, на землях Рожищенської міської ради з мисливською собакою, за допомогою якої вполював самця дикої козулі, приніс додому та облупив, чим порушив пункт 6 частини 1 статті 20, частину 4 статті 34 та абзац 3 частини 2 статті 42 Закону України «Про мисливське господарство та полювання». Внаслідок незаконного полювання ОСОБА_1 , державі було завдано збитки.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 85 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 85 КУпАП, визнав частково і суду пояснив, що того дня його мисливська собака зірвалася з ланцюга, побігла на мисливські угіддя і придушила самця дикої козулі, який був і так поранений. ОСОБА_1 забрав тушу самця дикої козулі додому, де її облупив, приготував та з`їв з товаришами. Наміру вбивати самця козулі не мав.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 85 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до диспозиції частини 2 статті 85 КУпАП, адміністративним правопорушенням є повторне порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин) чи таке, яке мало наслідком добування, знищення або поранення тварин.

Згідно зі ст.ст. 1, 2, 3 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» (далі - Закон), полювання - дії людини, спрямовані на вистежування, переслідування з метою добування і саме добування (відстріл, відлов) мисливських тварин, що перебувають у стані природної волі або утримуються в напіввільних умовах.

Мисливські тварини, що перебувають у стані природної волі, належать до природних ресурсів загальнодержавного значення.

Від імені Українського народу права власника мисливських тварин здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Відповідно до ст.12 Закону право на полювання в межах визначених для цього мисливських угідь мають громадяни України, які досягли 18-річного віку, іноземці, які одержали в установленому порядку дозвіл на добування мисливських тварин та інші документи, що засвідчують право на полювання.

Полювання з використанням вогнепальної мисливської зброї дозволяється лише особам, які в установленому порядку одержали в уповноваженому державному органі відповідний документ дозвільного характеру на право користування цією зброєю.

До полювання прирівнюється: перебування осіб у межах мисливських угідь, у тому числі на польових і лісових дорогах (крім доріг загального користування), з будь-якою стрілецькою зброєю або з капканами та іншими знаряддями добування звірів і птахів, або з собаками мисливських порід чи ловчими звірами і птахами, або з продукцією полювання (крім випадків регулювання чисельності диких тварин, польових випробувань і змагань мисливських собак (не нижче обласного рівня); перебування осіб на дорогах загального користування з продукцією полювання або з будь-якою зібраною розчохленою стрілецькою зброєю.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», з метою раціонального використання мисливських тварин, охорони диких тварин, а також середовища їх перебування забороняється: полювати без належного на те дозволу, а саме: допускання собак у мисливські угіддя без нагляду.

Відповідно до частини 4 статті 34 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», власники собак, які допустили їх у мисливські угіддя без нагляду, несуть відповідальність як порушники правил полювання і відшкодовують користувачу мисливських угідь заподіяні при цьому збитки.

Згідно абзацу 3 частини 2 статті 42 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», відповідальність за порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання несуть особи, винні у: порушенні правил полювання та здійснення інших видів використання мисливських тварин, правил регулювання їх чисельності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 85 КУпАП, крім його особистих пояснень у судовому засіданні, доведена дослідженими в ході судового розгляду: протоколом про адміністративне правопорушення серії № 000458 від 27.12.2023 року (ас 5), письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 27.12.2023 року (ас 6), розрахунком розміру збитків, завданих унаслідок порушення законодавства в галузі мисливського господарства та полювання ОСОБА_1 в наслідок незаконного добування 1 самця козулі 25.12.2023 року в мисливських угіддях державного мисливського резерву (запасу) неподалік с. Богушівська Мар`янівка Луцького району на землях Рожищенської міської ради (ас 7), актом здійснення заходу державного нагляду (контролю) за дотриманням фізичними особами вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів на території Волинської області (форма заходу державного нагляду (контролю): перевірка, обстеження, огляд від 27.12.2023 року (ас 3), фототаблицями до протоколу про адміністративне правопорушення (ас 8-11).

Проаналізувавши пояснення ОСОБА_1 та зазначені документи, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності дані докази є достатніми. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, суду не надано.

Таким чином, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, суд вважає доведеним факт порушення ОСОБА_1 правил полювання, яке мало наслідком добування і знищення тварини самця дикої козулі, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 85 КУпАП.

Обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , відсуті.

Обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , відсуті.

Обираючи вид та розмір адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу, яка вперше притягується до адміністративної відповідальності, ступінь вини, відсутність пом`якшуючих і обтяжуючих відповідальність обставин, суд вважає за доцільне застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу, без конфіскації незаконно добутого об`єкта тваринного світу, оскільки туша самця дикої козулі була приготовлена і з`їдена ОСОБА_1 ще 25.12.2023 року, і без конфіскації мисливської собаки, оскільки адміністративні матеріали не містять жодної інформації щодо мисливської собаки, що належить на праві власності ОСОБА_1 , з якого також слід стягнути судовий збір, згідно із пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Крім того, суд враховує, що передані на зберігання ОСОБА_1 залишки дикої козулі, зокрема голова, одна задня лапа та внутрішні складові органів, є продуктом швидкого псування та за своїми властями тривалому зберіганню не підлягають, тому суд також з цих підстав не приймає рішення щодо конфіскацією незаконно добутих об`єктів тваринного світу.

Дані міра і вид адміністративного стягнення, на думку суду, буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в скоєнні нових адміністративних правопорушень.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Крім цього, в матеріалах справи міститься клопотання начальника Державної екологічної інспекції у Волинській області В.Баландіна про стягнення із ОСОБА_1 на користь бюджету Рожищенської міської ТГ завданих збитків, внаслідок незаконного полювання, в розмірі 32 000 гривень.

Вирішуючи дане клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 3 статті 40 КУпАП, якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства.

Згідно адміністративних матеріалів, правопорушенням було завдано шкоду Рожищенській міській територіальній громаді, а не громадянинові, підприємству, установі або організації, тому питання про відшкодування майнової шкоди вирішується в порядку цивільного судочинства.

Також в матеріалах справи відсутні докази належності мисливських угідь державного мисливського резерву (запасу) неподалік с. Богушівська Мар`янівка Луцького району Волинської області на території лісового масиву, який перебуває в користуванні філії Ківерцівського лісового господарства ДП «Ліси України» Стохідського лісництва, Рожищенській міській територіальній громаді.

З урахуванням викладеного, а також того, що вирішення питання про відшкодування винним майнової шкоди є правом суду, а не обов`язком, суддя доходить висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання начальника Державної екологічної інспекції у Волинській області.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно із пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, встановлюється ставка судового збору в розмірі 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути 605, 60 грн судового збору.

Керуючись статтями 23, 27, 40-1, частиною 2 статті 85, 265, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 85 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 020 (одна тисяча двадцять) гривень, без конфіскації незаконно добутих об`єктів тваринного світу та без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605 ( шістсот п`ять) гривень 60 ( шістдесят) копійок судового збору.

Судовий збір має бути сплачений на рахунок: отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106; призначення платежу: судовий збір.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі неподання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Рожищенського районного суду

Волинської області Н.В. Шептицька