Справа № 951/614/24
Провадження №3/951/385/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року селище Козова

Суддя Козівського районного суду Тернопільської області Чапаєв Р.В., розглянувши матеріали, що надійшли із СПД №1 (смт Козова) ВП №1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Сектором поліцейської діяльності №1 (смт Козова) ВП №1 (м.Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області направлено до суду матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №278096 від 24.08.2024 вбачається, що 24.08.2024 близько 18 год. 40 хв. по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 не виконала свої батьківські обов`язки, передбачені законом, а саме залишила без нагляду свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До матеріалів справи також долучено рапорт працівника поліції оперативного чергового про звернення на лінію «102» 24.08.2024 об 18 год. 44 хв. ОСОБА_3 , 2009 р.н. про перебування на дитячому майданчику в селищі Козова Тернопільського району хлопчика віком близько 4 років без батьків, аналогічне зазначено у долученому до матеріалів справи протоколі відібрання пояснень у ОСОБА_3 від 24.08.2024, складеному працівниками поліції, а також долучено протокол відібрання пояснень у ОСОБА_1 від 24.08.2024.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Також вона не повідомила причин своєї неявки, із заявою про відкладення розгляду справи не зверталася.

Також на офіційному сайті суду в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення справи щодо ОСОБА_1 до розгляду, до моменту розгляду справи були зазначені дата, час та місце її слухання.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Отже, з урахуванням того, що ОСОБА_1 , достеменно знаючи про дату, час та місце розгляду даної справи щодо неї, не повідомивши причин неявки, в судове засідання не з`явилася, клопотань по відкладення розгляду справи не надала, беручи до уваги принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних матеріалів.

При вирішенні питання про розгляд даної справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд також враховує положення ст. 268 КУпАП, згідно з якими адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП не відноситься до правопорушень, при розгляді справ щодо яких є обов`язковою присутність в судовому засіданні особи, котра притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

За приписами ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Диспозиція вказаної частини статті за своєю природою є бланкетною нормою, тобто такою, що відсилає до положень законодавства, якими визначені обов`язки батьків щодо виховання дітей. Нормою, закріпленою у ч.1 ст.184 КУпАП, передбачена відповідальність в разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 Сімейного кодексу України. Так, згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей, незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо. Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 (із змінами та доповненнями) передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Тобто, у протоколі про адміністративне правопорушення за вказаною статтею має бути вказано які саме нормативні акти було порушено і якими конкретно діями особи. Відсутність чіткої вказівки на нормативний акт, який було порушено та які саме дії було вчинено (не вчинено), свідчить про неконкретність звинувачення особи і являється порушенням права на захист.

Як зазначено вище, у статті 150 Сімейного кодексу України наведений чіткий перелік батьківських обов`язків. Ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме, невиконання обов`язків чітко передбачених законодавством. Разом з тим у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не вказано, в чому конкретно полягає ухилення ОСОБА_1 від виконання нею обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання її малолітнього сина, в яких її діях вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та яке конкретне порушення вимог ст. 150 СК України мало місце.

Зважаючи на викладене, вказаний протокол серії ВАД №278096 від 24.08.2024, складений стосовно ОСОБА_1 , не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки у ньому не зазначено суті адміністративного правопорушення, а саме наявність конкретних обставин, які б вказували на невиконання матір`ю ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків щодо малолітнього сина ОСОБА_2 , та не вказано від яких саме передбачених законодавством обов`язків, з посиланням на норму закону, ухилялася ОСОБА_1 . Така невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП не дає можливості з`ясувати, які саме дії (чи бездіяльність) вчинено ОСОБА_1 та в чому полягає їх протиправність. Неконкретність обвинувачення за вказаним протоколом про адміністративне правопорушення позбавило ОСОБА_1 права на належний захист під час складення вказаного протоколу, що є істотним порушенням її процесуального права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), у разі, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №278096 від 24.08.2024 суд також надає оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності також іншим долученим до справи доказам: рапорту працівника поліції про надходження повідомлення на лінію «102», протоколам відібрання письмових пояснень у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а в сукупності цих доказів у їхньому взаємозв`язку суд надає оцінку достатності цих доказів для висновку про можливу винуватість особи.

На переконання суду, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення документи не підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки в них відсутні належні та достатні докази, які б свідчили про факт ухилення останньої від виконання, передбачених законодавством обов`язків відносно своєї малолітньої дитини, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Суд також враховує відсутність в матеріалах справи характеризуючих даних на особу ОСОБА_1 , які б свідчили про негативну оцінку її особи як матері дитини, що могло б вказувати на нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.

Крім того, матеріали справи не містять навіть доказів того, що ОСОБА_1 дійсно є матір`ю ОСОБА_2 , а відтак і суб`єктом даного адміністративного правопорушення.

При цьому суд не бере до уваги як докази заяву ОСОБА_3 , оскільки така заява не є доказом, що підтверджує обставини, які підлягають доказуванню у справі, а лише є повідомленням про можливе вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, дослідивши та оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд доходить висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки суду не надано належних та достатніх доказів її вини в скоєнні адміністративного правопорушення, та не доведено усі обставини, про які зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

При розгляді справи суд враховує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП і не може бути перекладено на суд. Суд не має збирати з власної ініціативи докази, позаяк в іншому разі суд згідно із ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може бути визнаний безстороннім. Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, які отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується лише в разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки адміністративне стягнення до ОСОБА_1 не застосовується, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись 7, 23, 33, 173-2, 221, 245, п.1 ст. 247, 251, 252, 280, 283, 285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 184 КУпАП провадженням закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Козівський районний суд Тернопільської області.

Суддя Р.В. Чапаєв