Справа № 583/6251/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 вересня 2024 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Плотникова Н.Б., розглянувши матеріали, що надійшли від Охтирського РВП ГУНП в Сумській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до суду надійшов протокол серії ААД № 009517 від 07.12.2023 року про адміністративне правопорушення, складений поліцейським Охтирського РВП ГУНП в Сумській області Сакович В.В., згідно якого ОСОБА_1 07.12.2023 року о 09.50 год. в м. Охтирка по вул. Революції, 42 керуючи автомобілем ЗАЗ-DAEWOO днз НОМЕР_3 здійснюючи обгін маршрутного таксі не надав перевагу в русі автомобілю NISSAN LEAF днз НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався назустріч, в результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим порушив п. 13.4 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

До протоколу, який надійшов на розгляд до суду, були долучені схема місця ДТП, письмові пояснення водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , фотознімки, диск з відеозаписом процедури складення поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення на місці ДТП.

У схемі місця ДТП, серед іншого, відображені напрямок руху транспортних засобів та їх кінцеве положення після зіткнення, описані характер та локалізація механічних пошкоджень автомобілів.

Із змісту пояснень ОСОБА_1 від 07.12.2023 р., надних ним на місці події, слідує, що він 07.12.2023 р. близько 09.50 год. рухався по вул. Революції з м. Охтирка в напрямку с. Хухра Охтирського району. При здійсненні обгону автобуса, а саме порівнявшись із ним, з лісопосадки на головну дорогу почав виїжджати автомобіль NISSAN. Зупинити екстрено автомобіль не вдалося, відбулося зіткнення. Вини в даному ДТП не визнає.

Свою незгоду з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив і в самому протоколі, а також в судовому засіданні та в наданих суду письмових поясненнях від 17.07.2024 р. щодо обставин та механізму виникнення ДТП, відповідно до яких вважає винним у ДТП водія автомобіля NISSAN, яка порушила правила дорожнього руху та створила аварійну ситуацію, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, по якій рухався він ( ОСОБА_1 ), керуючи автомобілем ЗАЗ-DAEWOO. Зазначив, що автомобіль NISSAN почав виїжджати з лісосмуги вже тоді, коли він ( ОСОБА_1 ) порівнявся з маршрутним таксі, і піти праворуч вже не було можливості. Водій автомобіля NISSAN в даній ситуації повинен був дати йому змогу завершити маневр, а не продовжувати рух.

У письмових поясненнях від 07.12.2023 р., наданих на місці ДТП, водій ОСОБА_2 також заперечувала порушення Правил дорожнього руху. Щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди вказала, що 07.12.2023 р. близько 09.50 год. вона виїжджала на вул.. Революції (траса Н-12), рухалася в напрямку центру м. Охтирка. Коли виїжджала з лісосмуги - впевнилася, що жодної перешкоди немає. Коли вона виїхала на головну дорогу, автомобіль ЗАЗ-DAEWOO почав обганяти автобус і виїхав на зустрічну смугу. Вона почала з`їжджати на узбіччя дороги, щоб не допустити зіткнення. Але водій ЗАЗ-DAEWOO також почав з`їжджати на узбіччя, у зв`язку з чим трапилося зіткнення, автомобіль зазнав механічних ушкоджень.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що 07.12.2023 р. близько 09.50 год. рухалася на своєму автомобілі в напрямку центру м. Охтирка. Коли вона виїжджала з другорядної дороги на головну, то впевнилася, що жодної перешкоди не було. Коли вона ( ОСОБА_2 ) вже виїхала на головну дорогу, через кілька секунд автомобіль Део почав обганяти маршрутку, яка їхала назустріч по своїй смузі руху та була за 3 метри попереду неї ( ОСОБА_2 ), у зв`язку з чим автомобіль Део виїхав на її ( ОСОБА_2 ) смугу руху. Вона ( ОСОБА_2 ) щоб уникнути зіткнення почала з`їжджати на узбіччя, але водій Део також почав з`їжджати на узбіччя і відбулося зіткнення. Вона ( ОСОБА_2 ) не могла розминутися з маршруткою, так як їй ( ОСОБА_2 ) назустріч по її суміз руху рухався автомобіль Део. При цьому маршрутка їхала зі швидкістю близько 50 км/год, а вона ( ОСОБА_2 ) їхала зі швидкістю близько 20 км/год. Зіткнення відбулось на відстані приблизно 20 м від перехрестя, з якого вона виїхала.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 07.12.2023 р. близько 10 год. він разом з ОСОБА_1 рухався в автомобілі Део по вул. Революції в напрямку з м. Охтирка в с. Гай Мошенка по службовим справам. Він ( ОСОБА_3 ) перебував зпереду на пасажирському сидінні, а за кермом був ОСОБА_1 . Не доїжджаючи до М`ясокомбінату ОСОБА_1 почав здійснювати обгін маршрутки, яка їхала попереду. Вони виїхали вже майже за маршрутку їх праве колесо порівнялося з заднім лівим колесом маршрутки. В цей час на зустрічну смугу почало виїжджати авто Нісан Ліф з лівого боку з другорядної дороги. ОСОБА_1 почав гальмувати. Швидкість автомобіля була близько 40 км/год. Автомобіль понесло на узбіччя і він в`їхав бампером у бампер Нісана. Автомобіль Нісан, коли виїхав на смугу руху, почав з`їжджати на узбіччя, побачивши, що вони їдуть по зустрічній смузі на обгін. Зіткнення відбулося ні лівій стороні на узбіччі.

З огляду на вказану позицію водіїв, які наполягали на дотриманні кожним з них Правил дорожнього руху, а також з метою повного та всебічного з`ясування дійсних обставин ДТП і механізму її виникнення, постановою суду від 28.02.2024 р. по справі було призначено судову авто технічну експертизу.

Заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_2 , покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Згідно із ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане порушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

За змістом протоколу вбачається, що ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 07.12.2023 року о 09.50 год. в м. Охтирка по вул. Революції, 42 керуючи автомобілем ЗАЗ-DAEWOO днз НОМЕР_3 здійснюючи обгін маршрутного таксі не надав перевагу в русі автомобілю NISSAN LEAF днз НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався назустріч, в результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим порушив п. 13.4 ПДР України.

Відповідно до п. 13.4. ПДР України якщо зустрічний роз`їзд утруднений, водій, на смузі руху якого є перешкода чи габарити транспортного засобу, яким він керує, заважають зустрічному руху, повинен дати дорогу.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд виходить з наступного.

Об`єктивна сторона зазначеного складу адміністративного правопорушення полягає в певних діях (бездіяльності) водія, якими порушується відповідний пункт ПДР України, що перебуває в причинному зв`язку з подією ДТП. Це випливає зі змісту диспозиції ст. 124 КУпАП, яка по своїй суті є відсилочною до Правил дорожнього руху України.

Для визначення перебування цього порушення в причинному зв`язку з подією ДТП в наведеній дорожній обстановці необхідні вихідні дані, які підлягають дослідженню в судовому засіданні, в тому числі в частині технічної спроможності пояснень осіб щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди, без чого неможливо зробити висновок про винуватість особи у вчиненому правопорушенні.

Постановою суду від 28.02.2024 р. по справі було призначено авто технічну експертизу.

26.03.2024 р. від судового експерта ОСОБА_4 надійшло клопотання про надання додаткових вихідних даних, необхідних для проведення судової автотехнічної експертизи № 9 по справі № 583/6251/23.

Постановою суду від 02.04.2024 р. доручено Охтирському РВП ГУНП в Сумській області провести додатковий огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 07.12.2023 року о 09-50 год. в м. Охтирка по вул. Революції, 42, з участю автомобіля ЗАЗ-DAEWOO днз НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля NISSAN LEAF днз НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 , з метою отримання додаткових вихідних даних, та зобов`язано під час додаткового огляду місця події за клопотанням судового експерта ОСОБА_4 надати наступні вихідні дані: про розташування місця зіткнення транспортних засобів відносно краю проїзної частини та відносно орієнтиру (електроопори № 22/04). При цьому вказати відстань від виїзної дороги з лісу до місця зіткнення; про розташування виїзної дороги з лісу відносно електроопори № 22/4; про тип та стан дорожнього покриття проїзної частини вул. Революції на момент даної ДТП; про завантаження автомобілів ЗАЗ-DAEWOO днз НОМЕР_3 та NISSAN LEAF днз ВІ0130ZA на момент пригоди; про величину швидкості руху автомобіля ЗАЗ-DAEWOO днз НОМЕР_3 під час виконання обгону автобуса і наближення до місця зіткнення та дані про швидкість руху маршрутного автобуса; про величину швидкості руху автомобіля NISSAN LEAF днз НОМЕР_4 при наближенні до місця зіткнення; про розташування автомобіля ЗАЗ-DAEWOO днз НОМЕР_3 відносно меж проїзної частини та відносно місця зіткнення і автобуса в момент початку виїзду автомобіля NISSAN LEAF днз ВІ0130ZA на проїзну частину вул. Революції (зі слів водія ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 ); про розташування місця виїзду автомобіля ЗАЗ-DAEWOO днз НОМЕР_3 на смугу для руху зустрічного транспорту відносно місця зіткнення (зі слів водія ОСОБА_2 ); про розташування автомобіля NISSAN LEAF днз НОМЕР_4 відносно меж проїзної частини та відносно місця зіткнення в момент початку виїзду автомобіля ЗАЗ-DAEWOO днз НОМЕР_3 на смугу для руху зустрічного транспорту (в момент початку обгону автобуса) (зі слів водія ОСОБА_2 ).

На виконання постанови суду від 02.04.2024 р. Охтирським РВП ГУНП в Сумській області було надано протокол огляду місця події від 29.04.2024 р. та схему до нього.

25.06.2024 р. до суду надійшов висновок судової авто технічної експертизи № 9 по справі № 583/6251/23 від 19.06.2024 р., проведеної експертом Балинським О.П., відповідно до якого експерт зазначає, що пояснення водія ОСОБА_1 в частині вказаних ним обставин механізму даної пригоди повністю узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_3 , в той же час пояснення водія ОСОБА_2 в частині вказаних нею обставин та механізму даної пригоди не узгоджуються з поясненнями водія ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 в тій частині, хто з них (автомобіль NISSAN LEAF чи автомобіль ЗАЗ-DAEWOO) раніше виїхав на смугу проїзної частини, яка призначена для руху в сторону центру м. Охтирка, тобто на зустрічну для автомобіля ЗАЗ-DAEWOO смугу. При наявних в матеріалах справи вихідних даних експертним шляхом усунути дані суперечності не можливо. Клопотання експерта про надання додаткових вихідних даних, необхідних саме для усунення вказаних суперечностей, фактично не було задоволене, крім замірів відстані від орієнтиру (електроопори до якої проводилися заміри в повздовжньому напрямку) до місця притягання другорядної дороги з лісосмуги. По цій причині подальші дослідження обставин даної ДТП були проведені експертом в двох варіантах: варіант № 1 згідно пояснень водія ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 , варіант № 2 згідно пояснень водія ОСОБА_2 .

Відповідно до варіанту № 1 (згідно пояснень водія ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 ) в даній дорожній ситуації дії водія автомобіля NISSAN LEAF ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.2 ПДР України і знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з даною пригодою.

Відповідно до варіанту № 2 (згідно пояснень водія ОСОБА_2 ) в даній дорожній ситуації дії водія автомобіля ЗАЗ-DAEWOO ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 14. 2 «в» ПДР України і знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з даною пригодою.

Також у висновку зазначено, що незалежно від вище зазначених варіантів, в діях водія автомобіля ЗАЗ-DAEWOO ОСОБА_1 невідповідностей вимогам п. 13.4 ПДР України, який зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 009517, та які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, не вбачається.

Ретельно дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що вони не доводять наявності в діях водія ОСОБА_1 порушень ПДР України, що перебувають в причинному зв`язку з подією ДТП, а суд у відповідності до чинних норм законодавства не здобуває докази в справі про адміністративні правопорушення, цей обов`язок покладено на орган, який склав протокол, з огляду на необхідність дотримання принципу безсторонності та змагальності процесу.

При наявності двох варіантів розвитку подій, які можуть вважатися технічно спроможними, та, за відсутністю сторонніх свідків, і неможливістю оцінити і усунути протиріччя експертним шляхом щодо обставин виникнення ДТП (за версією водіїв), суд позбавлений можливості встановити вину ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Переконливих доказів, які б спростовували пояснення водія ОСОБА_1 відносно причин зіткнення транспортних засобів та доводили б порушення ним п. 13.4 ПДР, або які б підтверджували пояснення іншого учасника пригоди ОСОБА_2 відносно цих же подій, суду не надано.

Крім того, наявність в діях водія ОСОБА_1 порушень вимог п.п. 10.1, 14. 2 «в» ПДР України (за версією водія ОСОБА_2 ), які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (висновок експерта - варіант № 2, згідно пояснень водія ОСОБА_2 ) ніяким чином не впливає на доведеність його вини у порушенні п. 13.4 ПДР України, оскільки за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 009517 складеного щодо ОСОБА_1 , порушення вказаних пунктів Правил - у провину йому не інкримінувалось.

Таким чином відсутні докази винуватості водія ОСОБА_1 у порушенні ним п. 13.4 Правил дорожнього руху, а тому відсутні правові підстави для його притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з принципу диспозитивності і незалежності суду, та задля забезпечення принципу змагальності сторони обвинувачення зі стороною захисту на суддю не може бути покладений тягар виклику свідків, витребування доказів тощо, щоб усунути недостатність або погану якість зібраних доказів, тобто суд не може брати на себе функції обвинувачення, оскільки це є несумісним із завданням здійснення правосуддя на основі суворого додержання законності.

Презумпція невинуватості є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 року та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997р. передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доводити свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Маліге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, зважаючи на встановлені під час судового розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності достатніх та переконливих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд доходить висновку, що сукупністю доказів у справі не доведено скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з недоведеністю наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124, 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Н.Б. Плотникова