Справа № 307/2367/24
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/552/24 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Філіпа І. Ю. на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 28.06.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП та на нього в порядку ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп. у дохід держави.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 568207 від 05.06.2024 та постанови судді від 28.06.2024 вбачається, що 05.06.2024 о 22 год 52 хв в смт Тересва по вул. Народній, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом - скутером «Pirelli», без номерного знаку, не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, який здійснювався шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору та спеціального звукового сигналу, і в подальшому був зупинений шляхом блокування службовим транспортним засобом по вул. Партизанській, чим порушив вимоги п. 2.4 та 8.9 «б» Правил дорожнього руху України.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 658206 від 05.06.2024 та постанови судді від 28.06.2024 вбачається, що 05.06.2024 о 22 год 52 хв в смт Тересва по вул. Народній, водій ОСОБА_2 керував скутером «Pirelli», який не був зареєстрований у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху України.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 658208 від 05.06.2024 та постанови судді від 28.06.2024 вбачається, що 05.06.2024 о 22 год 52 хв в смт Тересва по вул. Народній, водій ОСОБА_2 керував скутером «Pirelli» без номерного знаку, не маючи посвідчення водія, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Філіп І. Ю. вважає постанову судді місцевого суду від 28.06.2024 незаконною, просить її скасувати та застосувати щодо ОСОБА_2 захід впливу у виді попередження. ОСОБА_2 є неповнолітнім,

-2-

однак судом взагалі не розглядалось питання щодо застосування щодо ОСОБА_2 заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП, а у постанові не наведено жодних мотивів чому щодо неповнолітнього ОСОБА_2 не може бути застосовано заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП. Крім того, суд першої інстанції не врахував обставини, що пом`якшують відповідальність: щире каяття та вчинення адміністративних правопорушень неповнолітнім; не дав належної оцінки тим фактам, що неповнолітній постійно хворіє, є інвалідом з дитинства та не має у зв`язку з чим заробітку. Всі три правопорушення випливають з однієї події при керуванні скутером та не свідчать про якийсь особливий, злісний, зухвалий чи неадекватний характер. ОСОБА_2 виховується у нормальній повноцінній сім`ї, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, спокійний, врівноважений, сам не може оплатити штраф та не хоче бути додатковим тягарем для своїх батьків. Суд першої інстанції не надав можливості надати пояснення законному представнику неповнолітнього ОСОБА_2 матері ОСОБА_3 , яка хотіла повідомити суду про незаконні методи працівників поліції щодо її сина, його умови проживання та виховання, поведінку та особливості характеру.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_2 та його захисник-адвокат Філіп І. Ю. на розгляд справи щодо ОСОБА_2 не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 та захисника-адвоката Філіпа І. Ю., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.

Як убачається зі змісту апеляційної скарги, захисником не оспорюється доведеність вини у вчиненні ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 6 ст. 121 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, та кваліфікація дій останнього.

Тому, з огляду на приписи ст. 294 КУпАП, висновки суду першої інстанції у цій частині не перевіряються, визнаються належним чином вмотивованими та обґрунтованими, такими, що ґрунтуються на вимогах закону та наявних у матеріалах справи доказах.

У зв`язку з чим, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги, а саме щодо незаконності постанови в частині накладення адміністративного стягнення.

Доводи апеляційної скарги про можливість застосування щодо ОСОБА_2 заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до ст. 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

-3-

Статтею 13 КУпАП передбачено, що до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Згідно до вимог ст. 24-1 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: 1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 2) попередження; 3) догана або сувора догана; 4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 34 цього ж Кодексу обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення визнаються :1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Згідно вимог до ст. 35 КУпАП обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення визнаються :1) продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її; 2) повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; вчинення правопорушення особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення; 3) втягнення неповнолітнього в правопорушення; 4) вчинення правопорушення групою осіб; 5) вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин; 6) вчинення правопорушення в стані сп`яніння. Орган (посадова особа), який накладає адміністративне стягнення, залежно від характеру адміністративного правопорушення може не визнати дану обставину обтяжуючою.

Зі змісту ст. 13 КУпАП вбачається, що за вчинення неповнолітніми адміністративних правопорушень, передбачених 121-127, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах, а з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

-4-

Дослідивши матеріали справи, у тому числі відеозапис з місця події, апеляційний суд не вбачає підстав для застосування щодо ОСОБА_2 заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 порушено вимоги п. 2.4, 8.9 «б», 2.9 «в» та 2.1 «а» Правил дорожнього руху України та вчинено три адміністративні правопорушення.

При цьому, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 рухаючись на скутері в нічний час доби, на вимогу працівників поліції щодо зупинки не реагував, протягом тривалого часу не зупинявся, намагаючись втекти.

Крім того, стороною захисту не надано жодних доказів, які б характеризували ОСОБА_2 за місцем проживання та навчання з позитивної сторони.

Тому, апеляційним судом встановлено, що характер вчинених адміністративних правопорушень та дані про особу правопорушника, не дають підстав для застосування щодо ОСОБА_2 заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції при накладенні на ОСОБА_2 стягнення належним чином обґрунтованими та вмотивованими, у зв`язку з чим адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчиненням ним нових адміністративних правопорушень, а відтак і справедливим.

При цьому, апеляційним судом не встановлено обставин чи підстав, які давали б можливість для пом`якшення ОСОБА_2 адміністративного стягнення, призначеного судом першої інстанції.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що у постанові не наведено жодних мотивів чому щодо неповнолітнього ОСОБА_2 не можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки такі жодним чином не впливають на вид та розмір накладеного на ОСОБА_2 адміністративного стягнення.

Із цих підстав, як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції в частині накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення та не дають підстав для застосування щодо нього заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП, апеляційний суд відхиляє і посилання захисника на обставини, що пом`якшують відповідальність, а саме щире каяття та вчинення адміністративних правопорушень неповнолітнім, а також те, що неповнолітній постійно хворіє, є інвалідом з дитинства та не має заробітку.

Твердження захисника про те, що всі три правопорушення випливають з однієї події при керуванні скутером та не свідчать про якийсь особливий, злісний, зухвалий чи неадекватний характер, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки з відеозапису вбачається, що керуючи скутером та будучи учасником дорожнього руху, який зобов`язаний дотримуватися Правил дорожнього руху України, у тому числі й здійснити зупинку на вимогу працівників поліції, ОСОБА_2 цього не зробив, натомість всілякими методами намагався втекти, що свідчить про злісне ухилення ОСОБА_2 від виконання вимог працівників поліції та зухвалий характер вчинених адміністративних правопорушень.

Апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 виховується у нормальній повноцінній сім`ї, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, спокійний, врівноважений, сам не може оплатити штраф та не хоче бути додатковим тягарем для своїх батьків.

З урахуванням наведеного, такими, що не знаходять свого підтвердження та не впливають на висновки суду першої інстанції в частині накладення адміністративного стягнення, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги проте,

-5-

що суд першої інстанції не надав можливості надати пояснення законному представнику неповнолітнього ОСОБА_2 матері ОСОБА_3 , яка хотіла повідомити суду про незаконні методи працівників поліції щодо її сина, його умови проживання та виховання, поведінку та особливості характеру.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін, а подана адвокатом Філіпом І. Ю. в інтересах ОСОБА_2 апеляційна скарга, доводи якої не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на вид та розмір накладеного на ОСОБА_2 стягнення, задоволенню не підлягає.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось; що ОСОБА_2 та його захисник-адвокат Філіп І. Ю., не з`явившись на розгляд справи, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів апеляційної скарги та надати відповідні докази у спростування висновків суду першої інстанції при накладенні на ОСОБА_2 адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Філіпа І. Ю. залишити без задоволення, а постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 28.06.2024 щодо ОСОБА_4 , - без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя