Єдиний унікальний номер судової справи: 489/5158//24 Головуючий у місцевому суді: Гриненко М.В.
Номер провадження: 33/812/450/24 Головуючий у апеляційному суді: Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участю захисника ОСОБА_1 адвоката Малиновської Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 415453 від 30 травня 2024 року, ОСОБА_1 30 травня 2024 року о 06 год 50 хв керував транспортним засобом ВАЗ 21103, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Миколаєві, Інгульський район, Херсонське шосе 10/1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 7510. Результат огляду 0,71‰ (тест № 278). Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

He погоджуючись із зазначеною постановою суду, 15 серпня 2024 року ОСОБА_1 подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що постанова суду не відповідає вимогам чинного законодавства, просив її суду скасувати, провадження в справі закрити за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що працівниками поліції було порушено порядок складання адміністративних матеріалів відносно нього та процедуру огляду на виявлення ознак алкогольного спяніння, однак суд першої інстанції цього не врахував.

Зокрема поліцейськими не було йому вручено Акт огляду на стан алкогольного спяніння, також не було запропоновано пройти огляд на стан спяніння в медичному закладі.

Вважає, що відеозапис долучений до матеріалів справи не може вважатись належним доказом, оскільки ні в протокол про адміністративне правопорушення, ні в оскаржуваній постанові не має посилання на технічний засіб, яким проводилась зйомка.

Також, звертає увагу на те, що матеріали справи не містять даних, які б свідчили про дотримання процедури калібрування приладу, яким був проведений огляд на стан спяніння.

Разом з тим, зазначає, що судом першої інстанції було проігноровано те, що він є вимушеним переселенцем з міста Херсон. Внаслідок бойових дій на території населеного пункту, де він проживав, зруйновано його житло. Через що, він разом зі своєю рожиною переїхав до м. Миколаєва. Дружина не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною. Натомість він працює, хоча й неофіційно, у сфері будівництва, а сама робота та дохід пов`язані із пересуванням на автомобілі (перевезення інструментів, виїзд на об`єкти та ін.), а тому, у разі позбавлення його права керування транспортними засобами, він не матиме можливості забезпечувати свою сім`ю матеріально,і буде вимушений шукати іншу роботу з меншим заробітком, що може поставити його сію в ще більш крутне становище.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вислухавши захисника - адвоката Малиновську Н.С. апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень в дохід держави, з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік, суд першої інстанції посилався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно положень ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 415453 від 30 травня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 30 травня 2024 року о 06 год 50 хв керував транспортним засобом ВАЗ 21103, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Миколаєві, Інгульський район, Херсонське шосе 10/1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 7510. Результат огляду 0,71‰ (тест № 278) (а.с.2).

Вказаний протокол водій ОСОБА_1 підписав, при цьому будь - яких зауважень щодо його змісту водій не зазначав.

Відповідно до показників тестування на алкоголь, проведеного на місці зупинки працівниками поліції за допомогою приладу Alcotest 7510, тест № 278, результат 0,71‰. Результат тесту підписано ОСОБА_1 без зауважень (а.с.1).

За результатами проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції складено Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, в якому зазначено, що огляд проведено у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, бліда шкіра обличчя, тремтіння пальців рук. Результатом огляду є позитивна проба, показник 0,71 ‰. Акт огляду підписано ОСОБА_1 без зауважень (а.с.2 ).

Також працівниками поліції було виписано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.4).

Факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до вимог діючого законодавства підтверджено відеозаписом, що міститься в матеріалах справи (а.с.5).

Дослідивши вказаний відеозапис, судом встановлено, що працівниками поліції за допомогою спеціальних сигналів був зупинений автомобіль ВАЗ 21103, номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Під час встановлення особи водія, працівниками поліції було виявлено наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, зокрема різкий запах алкоголю з порожнини рота. У зв`язку з чим, водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер. Водій погодився. Результат огляду (тест № 278) склав 0,71 ‰. На питання працівників поліції чи погоджується водій з таким результатом та чи бажає проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду, ОСОБА_1 відповів, що з результатом згоден. Після чого працівники поліції роз`яснили водієві, що відносно нього буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Під час складання адміністративних матеріалів відносно водія ОСОБА_2 , працівником поліції було роз`яснено йому його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Також ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, який був складений відносно нього та наголошено на тому, що його відсторонено від подальшого керування транспортним засобом (а.с.5).

Вказані докази свідчать, про те що водій ОСОБА_1 30 травня 2024 року о 06 год 50 хв керував транспортним засобом ВАЗ 21103, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Миколаєві, Інгульський район, Херсонське шосе 10/1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя місцевого суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При накладенні стягнення на водія, визначенні його виду та розміру, суддею місцевого суду дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені статтею 33 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції було порушено порядок складання адміністративних матеріалів відносно нього та процедуру огляду на виявлення ознак алкогольного спяніння, не знайшли свого підтвердження за матеріалами справи.

Крім того, матеріали справи не містять доказів оскарження водієм Пасічником неправомірних дій працівників поліції під час складання відносно нього адміністративних матеріалів, а також не містять результатів такого оскарження. За такого апеляційний суд відхиляє такі доводи як необґрунтовані.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що йому не було запропоновано пройти огляд на стан спяніння в медичному закладі не є слушними, оскільки спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом (02 хв 45 відеозапису).

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис долучений до матеріалів справи не може вважатись належним доказом, оскільки ні в протоколі про адміністративне правопорушення, а ні в оскаржуваній постанові не має посилання на технічний засіб, яким проводилась зйомка. Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 415453 від 30 травня 2024 року вбачається, що відеозапис проводився на бодікамеру 4663, а тому зазначені доводи є безпідставні.

Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що матеріали справи не містять даних, які б свідчили про дотримання процедури калібрування приладу, яким був проведений огляд на стан сп`яніння не є слушними, з огляду на наступне.

З копії чеку роздрукованого з приладу Alcotest 7510, № ARMF-0282 вбачається, що останнє градуювання відбулося 04 жовтня 2023 року.

Згідно наказу «Про державну реєстрацію медичних виробів» Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529 затверджений перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення. Під № 43 зазначеного переліку вказано газоаналізатори Drager Alcotest, реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежена. Тому, жодних обмежень щодо використання газоаналізатору Drager не передбачено, що свідчить про правомірність використання приладу Drager Alcotest 6810 в закладах охорони здоров`я.

Пунктом 13 наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі що видихається» становить 1 рік.

Між тим, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 412 від 05 квітня 2022 року (яка була чинна на день проведення огляду) позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях.

З огляду на викладене, позитивні результати останнього калібрування приладу Alcotest 7510, № ARMF-0282 були чинними на час проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а тому результати тесту № 278 є належним доказом у даній справі.

При цьому, свою незгоду з застосуванням для вимірювання стану алкогольного сп`яніння приладу газоаналізатор Alcotest 7510, № ARMF-0282 ОСОБА_1 не висловлював, натомість навпаки погодився з результатом проведеного огляду та не вияв бажання пройти повторний огляд в медичному закладі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 є вимушеним переселенцем з міста Херсон, внаслідок бойових дій було зруйновано його житло, через що, він разом зі своєю родиною переїхав до м. Миколаєва та вимушений працювати неофіційно у сфері будівництва, для чого йому необхідний автомобіль, апеляційний суд враховує, однак вказані обставини ніяким чином не впливають на суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, слід зазначити, що ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_2 від 02 жовтня 2018 року, що свідчить про те, що він пройшов навчання в автошколі, склав теоретичний іспит на знання ПДР України і має знати, що пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду в суді першої інстанції, яким суд надав належну оцінку, такі доводи фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, та свідчать про намір останнього уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційному суду не надано.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко