ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Агафонов С.А., за участю прокурора Маруненка О.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого інспектором поліцейської роти №3 батальйону №3 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 -

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що підставі витягу з наказу Національної поліції №247 о/с від 07.07.2017 року ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання рядовий поліції роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції. Відповідно до положень підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону.

Відповідно до пункту 2 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону, у 2016 році службові особи, які на день початку роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, займають згідно зі статтею 50 цього Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, зобов`язані подати щорічні декларації за минулий рік у порядку, встановленому цим Законом, протягом 60 календарних днів після початку роботи системи. Про початок роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій приймається рішення Національного агентства.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № _29_/2018 від 07.06.2018 року, ОСОБА_1 не своєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим порушив вимоги фінансового контролю, що відноситься до адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке встановлена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 під час судового розгляду заявив клопотання про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, оскільки минули строки притягнення його до відповідальності, що визначені ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

Суддя, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновків, які мотивує наступним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтею 51 та статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Враховуючи те, що правопорушення, зазначене в протоколі про адміністративне правопорушення було виявлено більш ніж шість місяців тому, суддя приходить до висновку, що на момент розгляду справи, строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 сплинув.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Виходячи із змісту узагальненого науково-консультативного висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, який розміщений на офіційному веб-сайті цього суду, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

За змістом п. 7 ст. 247 КУпАП підставою для закриття провадження є наявність відповідної норми закону, яка передбачає таке закриття. Будь-яких інших додаткових умов законом не встановлено.

Відповідно до положень ст.63 Конституції та ст.18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

В своєму рішенні в справі «Швидка проти України» Європейський суд з прав людини визначив, що провадження в справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальним у розумінні Конвенції.

Враховуючи зазначене, на провадження в справах про адміністративні правопорушення розповсюджуються також і кримінальні правові норми, особливо у випадках коли Кодексом України про адміністративні правопорушення певні відносини не врегульовані.

В своїй Постанові від 26 березня 2020 року (справа №730/67/16-к), Верховний суд висловив позицію, що невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності в передбачених законом випадках за умови роз`яснення суті обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження, не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Виходячи із положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст.49 КК) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення з визнанням ними своєї винуватості в скоєнні злочину.

Отже, наявність підстав для закриття провадження є правовою підставою для прийняття судом рішення відповідного рішення.

Встановлення наявності або відсутності вини особи, що притягується до відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення як обов`язкової умови такого закриття законом не передбачено.

Для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, достатньо встановити - вид правопорушення, наявність щодо нього відповідного законодавства; момент вчинення правопорушення; строк, що сплив з моменту вчинення правопорушення до моменту розгляду справи судом, провадження підлягає закриттю при закінченні на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Разом з тим, закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення не є обставиною, що реабілітує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та спростовує її вину.

Приймаючи до уваги наведене, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, керуючись ст. ст. 22, 221, 283, 284 КУпАП та на підставі 172-6 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. ст. 172-6 КУпАП - закрити в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С.А. Агафонов