ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/2030/24 Головуючий в 1 інст. Громова І.Б.
Провадження №33/807/613/24 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 вересня 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Стариченка М.П. (в режимі відеоконференції), розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Стариченка М.П на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 23 травня 2024 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, старшого бойового медика ВЧ НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 14 квітня 2024 року о 11 год. 46 хв. у Запорізькому районі, а/д Новостепнянське Новотаврічеське + 1 км водій ОСОБА_1 керував ТЗ VOLKSWAGEN BORA, д.н.з. НОМЕР_3 (належність ОСОБА_1 ), з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей та обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився під відеокамеру. Від керування ТЗ відсторонений шляхом передачі тверезому водієві.

Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Стариченко М.П., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що суд при розгляді даної справи допустив формальний підхід, та як наслідок ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, з огляду на наступне.

Так сторона захисту зазначила, що судом помилково розцінено, не надання ОСОБА_1 належних та допустимих доказів на підтвердження аргументів, які були викладені його представником в клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення. Адже, на підтвердження доводів клопотання були долучені фотокопії з місця ДТП, до якого прямував ОСОБА_1 , виконуючи наказ командира, клопотання про виклик свідків, які могли б підтвердити факт виклику ОСОБА_1 на місце ДТП та необхідність його перебування на вказаній локації, а також копії свідоцтв про проходження фахової підготовки бойового медика. Між тим, суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання про виклик свідків, а докази сторони захисту визнав неналежними та недопустимими.

Акцентує увагу суду, що відеозапис події, долучений до справи в порушення вимог Інструкції не є безперервним, а отже не міг бути розцінений судом, як допустимий доказ.

Вважає, що суддя, ухвалюючи оскаржуване рішення, прийняла до уваги лише позицію співробітників поліції, як представників органу владних повноважень, залишивши поза увагою будь-які з доводів ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки він діяв в стані крайньої необхідності в якості медичного працівника, виконуючи наказ командира щодо необхідності надання медичної допомоги побратимам, які потрапили в ДТП.

На підставі вищевикладеного просить постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 23 травня 2024 року відносно ОСОБА_1 скасувати, постановити нову, якою провадження в справі закрити на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із вчиненням ним дій в стані крайньої необхідності.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, присутність його захисника - адвоката Стариченка М.П. в режимі відеоконференції, який зазначив про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутністю останнього, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

У судовому засіданні апеляційного суду адвокат Стариченко М.П. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Звернув увагу суду, що в день складання працівниками поліції протоколу відносно ОСОБА_1 його побратима потрапили в дорожньої-транспортну пригоду та потребували медичної допомоги, яку мав надати ОСОБА_1 . Під час розгляду справи в судді першої інстанції, стороною захисту було заявлено клопотання про виклик та допит вищевказаних осіб для підтвердження вказаних доводів, проте, суддею була проігнорована дана позиція сторони захисту, внаслідок чого заявлені свідки не викликалися та не допитувалися.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку захисника ОСОБА_1 - адвоката Стариченка М.П., перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Позиція сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спростовується матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД 593844 від 14 квітня 2024 р. підтверджується:

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14 квітня 2024 року, відповідно до якого працівником поліції у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Огляд не проводився у в`язку з відмовою водія ОСОБА_1 ;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого працівником поліції у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя та очей. Зафіксовано факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 618602 від 14 квітня 2024 року за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 , з якого випливає, що останній, керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN BORA, д.н.з. НОМЕР_3 , був зупинений працівниками поліції 14 квітня 2024 року об 11 годині 46 хвилин за порушення правил дорожнього руху України;

- копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на VOLKSWAGEN BORA, д.н.з. НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 ;

- копією посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 ;

- відеозаписом події.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан, зокрема алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Працівниками патрульної поліції вказані вимоги закону дотримані.

З приводу доводів сторони захисту щодо відсутності у ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, оскільки він діяв в стані крайньої необхідності в якості медичного працівника, виконуючи наказ командира щодо необхідності надання медичної допомоги побратимам, які потрапили в ДТП слід зазначити наступне.

Так, доданим до протоколу відеозаписом зафіксовано зупинку транспортного засобу на проїзній частині дороги під керуванням ОСОБА_1 . Встановлення особи водія, де ОСОБА_1 особисто зазначає про факт керування ним транспортним засобом VOLKSWAGEN BORA, д.н.з. НОМЕР_3 . На запитання працівника поліції щодо вживання ним алкогольних напоїв пояснив, що вживав алкогольні напої на передодні. Далі працівником поліції оголошено виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння. На пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1 відповів відмовою. При цьому ОСОБА_1 жодного разу не зазначив про наявність в його діях стану крайньої необхідності, яка викликана необхідністю надати допомогу особам, які потрапили в дорожньо-транспортну пригоду. Далі зафіксовано роз`яснення працівником поліції ОСОБА_1 про відповідальність за відмову від проходження запропонованих оглядів та як наслідок, складання адміністративного протоколу.

Отже, за обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом та виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, зафіксована працівником поліції позиція ОСОБА_1 вірно розцінена як відмова водія від проходження огляду.

Відповідна відмова водія є порушенням вимог п.2.5 ПДР та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності не підтверджуються матеріалами справи .

Згідно зі статтею 18 КУпАП крайня необхідність - це стан, в якому була вчинена дія, передбачена цим Кодексом або іншими законами України, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, і який виключає можливість кваліфікації цієї дії як адміністративного правопорушення. Обов`язковими ознаками крайньої необхідності є вчинення дії: 1) з метою усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління; 2) якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами; 3) якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Лише за наявності усіх трьох наведених вище умов особа звільняється від адміністративної відповідальності на підставі статті 17 цього Кодексу, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, вчинене у стані крайньої необхідності, підлягає закриттю.

Доказів того, що саме 14 квітня 2024 року виникла ситуація, яка спонукала ОСОБА_1 керувати транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять та стороною захисту не надано. До клопотання про закриття провадження в суді першої інстанції стороною захисту додано 5 зображень автомобілю «Ниссан», який має механічні пошкодження, а також особу в цивільному одязі, яка не має явних зовнішніх тілесних ушкоджень біля вказаного транспортного засобу.

Слід звернути увагу, що з відеозапису, доданого до протоколу вбачається що під час спілкування із працівниками поліції ОСОБА_1 жодних висловлювань з приводу того, що він поспішає на місце ДТП з метою надання медичної допомоги постраждалим особами не каже.

Твердження апелянта про недопустимість наявного у справі відеозапису через те, що він має перерви є безпідставним, оскільки наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, а саме: рух автомобіля, його зупинку, виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, пропозицію пройти огляд та відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

З приводу доводів апеляційної скарги, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про виклик у судове засідання свідків суддя апеляційного суду вважає необхідним зазначити, що вирішення клопотань відноситься до дискреційних повноважень суду та задоволення клопотання є правом суду, а не його обов`язком. При цьому, судом аргументовано розцінив, що свідки, заявлені в клопотанні стороною захисту - це особи, які не були присутніми при обставинах, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 в рамках даної справи.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Стариченка Миколи Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 23 травня 2024, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 317/2030/24