Справа № 159/5039/24
Провадження № 3/159/2342/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Шишилін О.Г., розглянувши справу, що надійшли від Ковельського РУП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_1 виданий 27.12.2012 Дубенським РВ УДМС України в Рівненській області, РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працює,

за ч.ч.1 ст.ст.173-2КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

02.08.2024 року о 20год. 50хв. ОСОБА_1 за місцем проживання по АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно свого брата ОСОБА_2 , а саме ображала його нецензурною лайкою, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення передбачене ч.1ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, вона ж , ОСОБА_1 14.08.2024 року о 21год. за місцем проживання по АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно матері ОСОБА_3 та брата ОСОБА_2 , що могло завдати шкоди їх здоров`ю, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення передбачене ч.1ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді надала усні та письмові пояснення в якому вину не визнає, вважає, що саме вона стала жертвою насильства від дій матері та брата, зазначила що між нею та рідними склались напружені відносини, у них виникають скандали та непорозуміння на побутовому рівні через житлову площу та виховання її дочки. Вважає, що мати і її брат навмисно провокують її , щоб визнати її хворою та направити на лікування. Будь-які насильницькі дії по відношенню до брата та матері не вчиняла.

Потерпілі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в суді надали письмові пояснення, в яких підтримали надані ними пояснення під час складання протоколів, зазначили , що ОСОБА_1 систематично вчиняє відносно потерпілих домашнє насильство, під час якого ображає нецензурними словами, погрожує розправою. Вважають, що через хворобу вона вчиняє такі дії, зокрема ОСОБА_2 повідомив , що 14.08.2024 вона безпідставно облила його кип`ятком. Повідомили, що їм страшно проживати разом з нею. Наполягають на притягненні її до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п.3 ч.1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

За приписами ч.1ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Відповідно до ч.1 ст. 173-2КУпАП відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 280 Кодексу).

Так, відповідно до п.п. 3, 4, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильства», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Суд з`ясовує усі обставини справи на підставі наданих пояснень та поданих доказів.

Відповідно до статті 251 Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на невизнання вини, провина ОСОБА_1 повністю доводиться доданими до протоколів про адміністративні правопорушення серії ВАВ №971328 від 02.08.2024, серії ВАВ №968968 від 14.08.2024, доказами, а саме заявами потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , їх поясненнями, які вони підтвердили в суді, рапортом чергового поліцейського про подію, що мала місце 02.08.2024 та 14.08.2024 року, відео фіксацією з місця події, що в сукупності підтвердили, що ОСОБА_1 образливо висловлювалась на адресу матері та висловлювала погрози нанесення тілесних ушкоджень в сторону брата,чим завдала шкоду психічному здоров`ю ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ..

Доказів, які б спростовували вказані обставини суду не надано.

Оцінивши докази та матеріали, надавши правову оцінку встановленим обставинам, суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушеннь, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, яке полягає у вчиненні домашнього насильства.

Згідно зі ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Визначаючи вид стягнення для ОСОБА_1 , враховую характер вчиненого правопорушення, особу порушника, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, вважаю, що відносно останньої необхідно обрати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Вказаний вид покарання суд вважає справедливим, пропорційним, достатнім і співрозмірним характеру вчиненого адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 40-1 Кодексу, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн, які підлягають стягненню на користь держави.

Керуючись статтями 33, 40-1, 173-2, 221, 268, 283, 284, 285, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про судовий збір», суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП накласти на неї адміністративне стягнення - штраф у розмірі 255 гривень на користь держави з наступними реквізитами: (Отримувач: ГУК у Волин.обл/с.Поворськ/21081100, номер рахунку (IBAN): UA0003472, код отримувача (ЄДРПОУ): 38009371).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 гривень (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), розрахунковий рахунок № UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 «Судовий збір (Державна судова адміністрація України,050)» за розгляд справ у Ковельському міськрайонному суді Волинської області).

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

СуддяО. Г. Шишилін