Житомирський апеляційний суд
Справа №295/4130/24 Головуючий у 1-й інст. Кузнецов Д. В.
Номер провадження №33/4805/813/24
Категорія ст.485 МК Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА
11 вересня 2024 року м.Житомир
Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу представника Житомирської митниці Кондратюка Андрія Володимировича на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 24 квітня 2024 року, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст.485 Митного кодексу України закрито,
Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 24 квітня 2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.485 Митного кодексу України закрито за відсутністю складу правопорушення.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, представник митниці Кондратюк А.В., подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, прийняти нову, якою визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, застосувавши до неї стягнення у відповідності до санкції статті. Зокрема, послався на обставини, які зазначені у протоколі про порушення митних правил та вказав про відсутність обставин, що виключають відповідальність ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України. Просив звернути увагу, що позиція відповідача щодо відсутності в неї умислу на вчинення вказаного правопорушення лише у зв`язку тим, що вона не є фінансово відповідальною особою не вказує на відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.485 МК, оскільки об`єктивна та суб`єктивні сторони вказаного правопорушення не пов`язують мету вчинення правопорушення з отриманням фінансової вигоди особою, що вчинила вказане правопорушення, наприклад діючи в інтересах отримання вигоди третьою особою. Особа, відповідальна за передбачені цією статтею дії, може прямо і не бажати настання відповідної мети, однак повинна усвідомлювати можливість настання наслідків своїх дій у вигляді неналежної сплати митних платежів. Вважає, що вина ОСОБА_1 доведена матеріалами справи в повному обсязі.
Належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, представник митниці до суду апеляційної інстанції не з`явився, будь-яких клопотань на адресу суду не направляв, а тому справу розглянуто у його відсутність.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно положень ст.487 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Приписами ст.486 МК України визначено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до вимог ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.485 МК України вказаних вимог закону дотримався.
Після отримання відповіді від керівника ТОВ «Пежо Сітроен Україна» вих №902 від 09.01.2024 (вх. №245/13-20 від 10.01.2024), встановлено, що транспортний засіб з номером кузова VIN- НОМЕР_1 , дата виробництва: 13.10.2008, дата першої реєстрації: 21.01.2009.
Відповідно до положень підпункту 215.3.51 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України рік виробництва транспортного засобу впливає на величину ставки акцизного податку який справляється з легкових автомобілів, що відповідають товарній позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД (для транспортних засобів, що використовувалися понад 1 і до 15 повних календарних років - чим більша є кількість повних календарних років з року, наступного за роком виробництва відповідного транспортного засобу, до року визначення ставки податку тим більша є ставка акцизного податку).
Таким чином, декларантом або особою, уповноважена на роботу з митницею ФОП « ОСОБА_2 », в особі ОСОБА_1 при розрахунку митних платежів необхідно було врахувати календарний рік виготовлення транспортного засобу 2008 року та застосувати коефіцієнт «14» щодо визначення ставки акцизного податку у відповідності до підпункту 215.3.5, пункту 215.3 статті 215 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування акцизним податком легкових транспортних засобів» від 08.11.2018 року №2611-VIII.
Відповідно до ст.485 Митного кодексу України відповідальність настає за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
З аналізу змісту ст.485 Митного кодексу України вбачається, що склад вказаного порушення обумовлює наявність в діях декларанта особливої мети, а саме ухилення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, що обумовлює обов`язкове подання неправдивих відомостей, з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети в диспозиції вказаної норми свідчить про те, що зазначене правопорушення може бути вчинене з умисною формою вини, тобто у формі прямого умислу.
Приймаючи постанову про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, суд першої виходив з того, що на момент подання спірної митної декларації у ОСОБА_1 не було умислу на заявлення у ній неправдивих відомостей щодо року виготовлення транспортного засобу. Тому, суд вважав? що діях декларанта відсутній склад правопорушення, передбачений ст.485 МК України.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, який здійснений на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, всебічного, повного та об`єктивного їх дослідження, а доводи апеляційної скарги вважає безпідставними, такими, що не спростовують відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінуємого їй правопорушення.
Суд першої інстанції з посиланням на норми чинного законодавства правильно встановив, що за загальними правилами рік виготовлення транспортного засобу виробником позначено у 10-му символі 17-значного ідентифікаційного номеру автомобіля, а відповідно до номера кузова VIN - НОМЕР_1 автомобіля марки PEUGEOT - 308 та міжнародного стандарту ISO 3779-1983, відображений у номері кузова символ «5» не ідентифікує рік виготовлення даного автомобіля. Оскільки неможливо було визначити рік виготовлення транспортного засобу за ідентифікаційним номером, що не заперечувалось сторонами, інших документів на транспортний засіб, де було б вказано 2008 рік виготовлення автомобіля, декларант не мав та відповідно до Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118 (далі Правила) не повинен був додатково отримувати, ОСОБА_1 , згідно пункту 8 Правил, при декларуванні взяла за основу рік виготовлення автомобіля, визначений з урахуванням календарної дати першої реєстрації транспортного засобу (згідно з реєстраційним свідоцтвом на даний транспортний засіб датою першої реєстрації автомобіля є 21.01.2009).
В матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази, які б «поза розумним сумнівом» підтверджували наявність прямого умислу в діях ОСОБА_1 на подання митному органу неправдивих відомостей з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів.
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, апеляційна скарга не містить та апеляційному суду не надано.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто, не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. The United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду, суд апеляційної інстанції не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, ст.528 МК України, суд
Апеляційну скаргу представника Житомирської митниці ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 24 квітня 2024 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич