Провадження №: 3/336/3333/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Боєв Євген Сергійович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 904721, 28.04.2024, о 08:47 год. у м. Запоріжжі по вул. І. Сікорського, 474, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Superb Ambition 1.8, днз НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Тим самим водій порушив вимоги п. 2.9а ПДР України.

В судовому засіданні захисник адвокат Фельський С.Л. заперечив проти протоколу. Пояснив, що транспортним засобом керував син особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 . Перед блокпостом ОСОБА_2 зупинився на вимогу поліцейських. Ймовірно через велику кількість машин, які намагались проїхати у цей момент через блокпост, співробітник поліції запропонував припаркувати автомобіль за блокпостом та почекати представників ТЦК, з метою перевірки облікових документів. Оскільки ОСОБА_2 мав сумніви у необхідності пред`являти свої документи для огляду, він помінявся із батьком, ОСОБА_3 місцями, та в подальшому взагалі залишив територію блокпосту. Вже після заміни, через деякий час, до автомобіля підійшов співробітник поліції з військовими та попросив документи у ОСОБА_4 . В ході спілкування поліцейський запропонував пройти тест на алкогольне сп`яніння. Оскільки ОСОБА_1 останній раз вживав дві чарки міцного алкоголю напередодні ввечері, тому не мав сумніву, що тест покаже негативний результат. Тому не маючи бажання «підставляти» сина погодився пройти тест на стан сп`яніння. Проте тест показав позитивний результат, що захисник обумовлює наявністю захворювань у особи. Захисник заявив клопотання про допит свідків: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Аналогічні заперечення та клопотання адвокат надав письмово.

ОСОБА_6 підтримав свого захисника, надав свідоцтво про смерть сина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_2 повідомили таке. У вересні 2022 року на війні загинув ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 28.04.2024 свідки та ОСОБА_6 втрьох рухалися на автомобілі Шкода, за кермом перебував ОСОБА_2 . Їх зупинили на блокпосту, де було зупинено багато машин. Побачивши, що крім поліцейських перевіряють документи та виписують повістки співробітники ТЦК, батьки злякалися, що можуть мобілізувати і іншого сина, тому вмовили його залишити автомобіль та піти пішки. Далі, зі слів свідка ОСОБА_5 , через декілька хвилин підійшов співробітник поліції, та попрохав документи. Оскільки документи ОСОБА_7 віддав матері, саме вона їх надала поліцейському. Надалі останній викликав патрульну поліцію, яка запропонувала ОСОБА_8 пройти огляд на стан сп`яніння, на проходження якого той погодився, щоб надати можливість сину відійти подалі від блокпоста.

Викликаний в судове засідання поліцейський ОСОБА_9 , письмові пояснення якого містяться у матеріалах справи, не з`явився.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п.4 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: …юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У пункті 4.1 вказаного Рішення Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Отже, процедура притягнення до адміністративної відповідальності, ґрунтується, в тому числі, і на закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості: «Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, у тому числі визначену п. 2 ст. 6 презумпцію невинуватості, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15.05.2008). Вказані стандарти поширюються і на справи, передбачені ст. 130 КУпАП, зокрема огляду на санкцію у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, яке Європейським Судом визнається кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року), ця справа підпадає під регулювання Конвенції.

З цього випливає, що обов`язок доводити вину, як складову презумпції невинуватості, покладається на адміністративний орган та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі, та не може перекладатися на суд, адже у такому разі суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

На це прямо вказують і положення ст. 251 КУпАП, за якими доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини встановив критерій доведеності «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі 688/788/15-к, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Згідно з п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Як встановлює ст. 245 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України/МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, встановлено конкретні підстави та порядок проходження такого огляду.

Так, відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Отже, огляду підлягає не будь-яка особа, а водій, тобто особа яка керує транспортним засобом.

Долученим до протоколу відеозаписом не підтверджується факт керування транспортним засобом ОСОБА_3 , адже запис вели працівники патрульної поліції, які отримали виклик на блокпост, де транспортний засіб вже знаходився без руху.

Більш того, з цього відеозапису вбачається, що співробітникам правоохоронних та військових органів, що перебували на блокпосту, не вдалося зафільмувати рух транспортного засобу та особу, яка ним керує.

У письмових пояснення співробітника ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 зазначено, що о 08-35 год. було зупинено транспортний засіб Шкода Суперб, днз НОМЕР_1 . Під час перевірки у водія були встановлені ознаки сп`яніння та викликано співробітників УПП. Проте в поясненнях не зазначено, чи встановлювалася поліцейським ОСОБА_9 особа водія, більш того, в поясненнях взагалі відсутні прізвище, імя та по батькові особи, яка керувала транспортним засобом.

За наведеного, враховуючи показання особи, яка притягається до відповідальності, та допитаних в судовому засіданні свідків, такі письмові пояснення не можуть бути визнані достатніми доказами керування ОСОБА_3 транспортним засобом.

За наведеного, враховуючи принцип, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 130 247, 283, 284, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя Є.С. Боєв

Постанова набрала законної сили ________________ 20___рік

Дата видачі постанови ________________ 20___рік