Справа № 946/6901/24
Провадження № 3/946/2597/24
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 вересня 2024 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенко І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановив:

24 серпня 2024 року о 09:12 годині ОСОБА_1 , керуючи електротранспортом «Zon Doo» по вул. Січових стрільців в м. Ізмаїлі Одеської області в порушення вимог підп. «б» п. 2.3., п.п.12.1., 13.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Toyota Highlander» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду в попутному напрямку, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Притягуваний ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що він дійсно рухався на електросамокаті потужністю двигуна 2 кВт по крайній правій частині дороги, у смузі для велосипедів, позаду справа від автомобіля на відстані приблизно 2 м. При цьому автомобіль рухався дуже повільно приблизно зі швидкістю 5 10 км/год., тому він вирішив здійснити його випередження з правої сторони, але водій вказаного автомобіля не впевнився у тому, що у нього позаду справа є транспортний засіб, та почав різко повертати праворуч без включення покажчика правого повороту, чим порушив ПДР, за що його притягнули до відповідальності. Саме у зв`язку з цим він не зміг безпечно зупинитися та саме у зв`язку з цим сталася ДТП, тому, на думку притягуваного, саме водій автомобіля винуватий в ДТП.

Крім того, від захисника притягуваного ОСОБА_3 надійшли заперечення, в яких він просив закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 рухався позаду та правіше від автомобіля Тойота в попутному з ним напрямку, та водій автомобіля Тойота, не впевнившись у тому, що у нього позаду справа є транспортний засіб під керування притягуваного, різко повернув праворуч, чим порушив правила перестроювання транспортних засобів, а саме п. 10.3 ПДР, згідно якому у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися; за одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч. Таким чином, на думку захисника, зіткнення сталося з вини водія автомобіля Тойота.

Однак, незважаючи на невизнання своєї вини притягуваним ОСОБА_1 , його винуватість у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, повністю підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення від 24.08.2024, ОСОБА_1 порушив вимоги підп. «б» п. 2.3., п.п. 12.1., 13.1. ПДР, та, керуючи електротранспортом, не вибрав безпечної дистанції, не дотримався безпечної швидкості руху, здійснив зіткнення з транспортним засобом, в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказані обставини також вбачаються з письмових пояснень водія автомобіля «Toyota Highlander» ОСОБА_2 .

Обставини події підтверджується даними, зафіксованими на схемі місця дорожньо-транспортної події (далі ДТП), що підписана, у тому числі і притягуваним ОСОБА_1 , з якої вбачається, що автомобіль «Toyota Highlander» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 отримав пошкодження правої задньої двері, а електротранспорт «Zon Doo» під керуванням притягуваного отримав пошкодження лівого покажчика повороту та лівого дзеркала. Зі схеми також чітко вбачається, що зіткнення сталося на правому краю дороги із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, по ходу руху транспортних засобів, при цьому автомобіль «Toyota Highlander» здійснював поворот праворуч у бік заправної станції. Зустрічні смуги для руху розділені дорожньою розміткою 1.5, яка відповідно до п. 34. ПДР, розділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають дві смуги руху в обох напрямках і де дозволено виїжджати на смугу зустрічного руху. Також зі схеми чітко вбачається, що на дорозі були відсутні будь-які дорожні знаки, а також смуга для руху велосипедів.

Таким чином, версія притягуваного про те, що він рухався праворуч від автомобіля по смузі для руху по велосипедній доріжці спростовується дослідженими судом доказами, у тому числі наданими під час судового засідання фотознімків для огляду безпосередньо з телефона притягуваного, які повністю узгоджуються з даними, що зафіксовані на вказаній схемі ДТП.

Крім того, при визначенні виду транспортного засобу, яким керував притягуваний, та відповідно конкретних пунктів ПДР, які регламентували його дії на дорозі суд виходить з такого.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19.12.2008, «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді кримінальних та адміністративних справ зазначених категорій суди мають ураховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, примітки до ст.286 КК, ч. 7 ст. 121 КУпАП, п. 1.10 ПДР.

Після ухвалення вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України та внесення змін до неї стаття 121 КУпАП неодноразово змінювалася, та станом на час розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення, поняття «транспортні засоби» визначено у ч. 12 ст. 121 КУпАП, згідно якій під транспортними засобами слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

При цьому слід звернути увагу на те, що у примітці до ст. 286 КК дещо по іншому визначене поняття транспортного засобу, а саме відповідно до неї під транспортними засобами слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби.

Відмінність полягає у тому, що ч. 12 ст. 121 КУпАП до транспортних засобів, окрім інших, віднесені інші транспортні засоби, а приміткою до ст. 286 КК інші механічні транспортні засоби. Ці поняття не є тотожними, і кожне з них визначене у п. 1.10. ПДР.

Так, згідно п. 1.10. ПДР механічний транспортний засіб це транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна; цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Тоді як транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Отже, особливістю механічного транспортного засобу є приведення його в рух з допомогою двигуна, тоді як для транспортного засобу ця особливість не властива, це лише пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Тобто поняття «транспортний засіб» є більш широким ніж поняття «механічний транспортний засіб» та перше поняття охоплює друге. Відмінність механічного транспортного засобу від транспортного засобу полягає в обов`язковій наявності двигуна у першому або електродвигуна потужністю понад 3 кВт, і у необов`язковій його (їх) наявності у другому.

Виходячи з викладеного та з п. 1.10. ПДР, не всі транспортні засоби є механічними транспортними засобами, але всі механічні транспортні засоби є транспортними засобами, зокрема, велосипед та причіп є транспортними засобами, але не механічними.

Враховуючи, що до сфери регулювання ч. 12 ст. 121 КУпАП віднесені адміністративні правопорушення на транспорті, то саме її положення, а не положення примітки до ст.286 КК слід застосувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 , як спеціальної норми. А тому відповідальність за ст. 124 КУпАП настає при описаних в її диспозиції обставин під час керування саме транспортних засобів в розумінні ч. 12 ст. 121 КУпАП.

Крім того, слід звернути увагу також на таке.

Пунктом 1.10. ПДР встановлено, що мопед це двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Крім того, п. 2.13. ПДР передбачено, що мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт належать до транспортних засобів категорії А1.

При цьому слід зазначити, що наведеними положеннями ПДР не визначено особливості конструкції цих транспортних засобів, а лише визначені обов`язкові їх ознаки для мопеду (інших двоколісних транспортних засобів) це двоколісність та двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Тому при визначенні поняття мопеду та іншого двоколісного транспортного засобу слід виходити саме з основних ознак, що наведені у вказаних нормах.

Отже, і мопед, і інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт, відносяться до транспортних засобів, та об`єм і потужність двигуна при вирішенні питання про наявність складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП не має значення, оскільки всі вони відносяться до транспортних засобів.

Враховуючи, що ОСОБА_1 керував двоколісним транспортним засобом, який має електродвигун потужністю до 4 кВт (а саме 2 кВт, про що він сам пояснив), то незалежно від його потужності ОСОБА_1 керував транспортним засобом в розумінні ч. 12 ст.121 КУпАП, а тому підпадає під регулювання ст. 124 КУпАП та тих пунктів ПДР, які встановлюють правила дорожнього руху для транспортних засобів, що не є велосипедами, у тому числі і підп. «б» п. 2.3., п.п. 12.1., 13.1. ПДР, а також і п. 11 ПДР, що визначає розташування транспортних засобів на дорозі.

Відповідно до п. 11.1. ПДР, кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Таким чином, з вказаного пункту ПДР випливає, що кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними тільки, якщо відсутня дорожня розмітка або дорожні знаки 5.16, 5.17.1, 5.17.2.

Як було вище зазначено, у розглядуваній ситуації кількість смуг на проїжджій частині для руху чітко була визначена дорожньою розміткою 1.5, що не давало підстави водіям визначати їх кількість самостійно. І з досліджених доказів випливає, що притягуваний ОСОБА_1 рухався на електромопеді в одній смузі для руху разом з автомобілем «Toyota Highlander» позаду нього у попутному напрямку. У зв`язку з цим у даному випадку дії водіїв не могли регламентуватися положеннями п. 10.3. ПДР, які визначають правила перестроювання транспортних засобів, що рухаються по різним смугам, а не по одній. Саме тому суд не приймає до уваги посилання захисника ОСОБА_3 , як такі, що не узгоджуються з ПДР та виниклою дорожньою ситуацією.

Крім того, враховуючи, що притягуваний ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який за ПДР відноситься до мопеду, то він не мав підстав керуватися положеннями ПДР, що регламентують правила руху для велосипедів. Тому суд також не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 на те, що він мав право здійснити випередження автомобіля праворуч по смузі для руху велосипедів. До того ж, як було вище зазначено у розглядуваній ситуації такої смуги на проїжджій частині не було, оскільки вона не була помічена відповідною дорожньою розміткою або відповідним дорожнім знаком. А враховуючи, що кількість смуг для руху у виниклий дорожній ситуації були чітко помічені дорожньою розміткою, то це не давало право ОСОБА_1 самостійно визначати кількість смуг на свій розсуд з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними, а мав чітко дотримуватися ПДР, що регулюють рух по одній смузі для руху в одному напрямку, у тому числі й підп. «б» п. 2.3., п.п. 12.1., 13.1. ПДР, а також і п. 11 ПДР, що визначає розташування транспортних засобів на дорозі.

Згідно п. 11.3. ПДР, на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Відповідно до п. 11.14. ПДР, рух по проїзній частині на велосипедах, мопедах, гужових возах (санях) і вершникам дозволяється лише в один ряд по правій крайній смузі якомога правіше, за винятком випадків, коли виконується об`їзд.

А згідно до п. 1.10. ПДР, обгін це випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху, а випередження це рух транспортного засобу із швидкістю, що перевищує швидкість попутного транспортного засобу, що рухається поряд по суміжній смузі.

З вказаних положень ПДР випливає те, що як обгін, так і випередження може здійснюватися тільки по суміжній смузі, єдиною відмінністю між ними є те, що обгін це те ж саме випередження, але пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху. І з вказаних положень ПДР чітко випливає, що як обгін, так і випередження здійснювати по одній і тій самій смузі для руху не дозволено. Саме тому дії ОСОБА_1 щодо намагання здійснити випередження автомобіля у тій самій смузі для руху справа від нього не узгоджують з ПДР. Дії ОСОБА_1 не можна розцінити і як об`їзд перешкоди, адже автомобіль не стояв на місце нерухомо, а хоча й з невеликою швидкість, але рухався.

Відповідно ж до підп. «б» п. 2.3. ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Згідно п. 12.1. ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. А відповідно до п. 13.1. ПДР, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Але з досліджених доказів випливає, що водій ОСОБА_1 у порушення наведених положень ПРД був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та створив перешкоду іншому учаснику руху, а також не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем, який рухався попереду у попутному напрямку, в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

На думку суду, саме з цими порушенням ПДР, допущеними водієм ОСОБА_1 , і перебувають у прямому причинно зв`язку наслідки у виді пошкодження транспортних засобів, оскільки у випадку дотримання ним цих положень ПДР ДТП можливо було уникнути, навіть у випадку здійснення різкого повороту праворуч автомобілем і навіть без увімкнення покажчика правого повороту, що, крім того, притягуваним ОСОБА_1 не було доведено під час судового розгляду. Але, незважаючи на це, навіть якщо припустити, що автомобіль дійсно повернув праворуч без увімкнення покажчика правого повороту, з урахуванням дорожньої обстановки, швидкості руху (близько 5 10 км/год, про що сам притягуваний зазначив), наявність з`їзду у місці зіткнення на автозаправну станцію, давали можливість притягуваному за умови дотримання ним вищенаведених положень п.1.10., підп. «б» п. 2.3., п.п. 11.3., 11.14., 12.1., 13.1. ПДР повною мірою контролювати ситуацію та уникнути зіткнення. А не увімкнення покажчика правого повороту автомобілем, у будь-якому разі, не могло уникнути зіткнення, з урахуванням того, що ОСОБА_1 почав здійснювати пришвидшення щодо випередження автомобіля всупереч ПДР праворуч від нього по тій самі смузі для руху.

Більше того, п. 10 ПДР, що визначає початок руху та зміна його напрямку, не зобов`язує водіїв транспортних засобів, що здійснюють поворот праворуч з відповідного крайнього правого положення (яке й займав автомобіль, виходячи з даних схеми, на якій позначено місце зіткнення), давати дорогу транспортним засобам, що рухаються з ним у попутному напрямку. Як було вище зазначено, чинні ПДР визначають можливість для руху в одній смузі для руху одного транспортного засобу та виключають можливість руху двох транспортних засобів в одній смузі для руху, а також виключають можливість здійснення випередження або обгону по одній і тій самі смузі для руху праворуч.

Згідно п. 1.4. ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Тому водій автомобіля мав право повною мірою розраховувати, що праворуч від нього не буде жодного транспортного засобу, а також міг розраховувати, що його випередження праворуч від нього по тій самій смузі для руху не буде здійснюватися. Тому не увімкнення ним покажчика правого повороту, навіть за умови, якщо це мало місце, не могло вплинути на наслідки, що настили, саме у даній ситуації, коли притягуваний почав здійснювати маневр прискорення та випередження автомобіля справа від нього по тій самій смузі для руху. При цьому притягуваний ОСОБА_1 жодним чином не був позбавлений можливості виконати свій маневр у відповідності з вимогами ПДР, а саме з виїздом на смугу зустрічного руху, тим більше, що дорожня розмітка та дорожня ситуація дозволяли йому це зробити, а ПДР зобов`язували його вчинити саме таким чином, та забороняли вчинити маневр у такий спосіб, у який він його вчинив.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених у суді доказів дає змогу суду дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та про доведеність винності ОСОБА_1 в його вчиненні.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу притягуваного, його майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення вказує на те, що він вчинив грубе порушення порядку користуванням правом керування транспортного засобу, що відповідно до ч. 2 ст. 30 КУпАП є однією з підстав для накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до уваги особу ОСОБА_1 , наслідків у виді незначних механічних пошкоджень транспортних засобів, суд дійшов висновку, що для виховання ОСОБА_1 у дусі додержання законів України, а також запобігання нових правопорушень, буде достатнім застосування адміністративного стягнення у виді штрафу, оскільки в даному випадку таке стягнення повністю досягне мети його застосування, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для накладення більш суворого стягнення, передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП, а саме такого стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами.

В силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 має бути стягнутий судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2024 року, що складає 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 283 285 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду І.І. Яковенко