БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2111/24 Провадження № 3/497/892/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.09.2024 року суддя Болградського районного суду Одеської області Висоцький Сергій Олександрович , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Богате Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, інспектор-гранатометник комендантської групи НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 16.12.2019 року, РНОКПП НОМЕР_3 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

01 вересня 2024 року начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №263803, згідно якого 30.08.2024 року під час здійснення перевірки прикордонного наряду «Прикордонний патруль» у складі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в районі прикордонних знаків 0751/10-0751/12 було встановлено, що ОСОБА_1 використовував під час несення служби власний мобільний телефон, переглядаючи розважальні програми, чим відволікся від служби та порушив вимоги п.11 гл.2 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів № 1261 від 19.10.2015 року, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-18 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе не визнав, пояснив, що ніс службу у відповідності до вимог інструкцій та наказів, власний мобільний телефон використовував для забезпечення зв`язку із напарником та черговим, оскільки службова рація не працювала, про що також доповідав старшому черговому. При цьому зазначив, що розважальні програми не переглядав, від несення служби не відволікався.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту даної правової норми вбачається, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності тільки у разі вчинення дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення правопорушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Так, частиною 2 статті 172-18 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду.

Диспозиція даної норми є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють порядок несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України.

Згідно пункту 11 глави 2 Розділу ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом МВС № 1261 від 19.10.2015 року (надалі - Інструкція), Прикордонним нарядам забороняється:

заходити на територію суміжної держави;

вести розмови з питань, що не стосуються служби, з місцевими жителями, представниками прикордонної охорони та жителями суміжної держави.

приймати будь-які предмети (речі) від будь-яких осіб та передавати предмети (речі) будь-кому, якщо інше не встановлено законодавством України;

надавати будь-кому інформацію про осіб, транспортні засоби, вантажі, що переміщуються через державний кордон або контрольні пункти в`їзду-виїзду, якщо інше не передбачено законом;

надавати переваги в перетинанні державного кордону або при в`їзді на тимчасово окуповану територію та виїзді з неї особам, транспортним засобам та вантажам, крім випадків, установлених законом;

вносити до баз даних завідомо неправдиву інформацію;

торкатися будь-яких підозрілих предметів, виявлених на ділянці, що охороняється;

залишати ділянку, що охороняється (місце несення служби), або переміщуватись на іншу до зміни чи закінчення терміну несення служби, а також змінювати маршрут руху, крім випадків, передбачених пунктом 10 глави 2 цього розділу;

залишати без нагляду, передавати іншим особам зброю та предмети екіпіровки;

відключати без дозволу старшого зміни прикордонних нарядів технічні комплекси (станції) i залишати без контролю їх екрани;

освітлювати променем прожектора територію суміжної держави, кораблі (катери), вертольоти та літаки, засліплювати машиністів потягів та водіїв інших транспортних засобів;

заходити без службової потреби в службові та інші приміщення, які знаходяться на ділянці, що охороняється, відвідувати транспортні засоби закордонного прямування й заходити в місця проведення контролю осіб, транспортних засобів та вантажів з неслужбовою метою;

привласнювати будь-які матеріали й предмети зі складу вантажів, які перевозять через державний кордон, а також виявлені під час огляду транспортних засобів чи знайдені у вокзальних (привокзальних) приміщеннях і на оглядових майданчиках;

голосно розмовляти, розпалювати вогнища, курити вночі або виявляти себе іншими демаскуючими діями;

вживати алкогольні напої, наркотичні, психотропні та токсичні речовини;

учиняти інші дії, заборонені законодавством України та наказом на охорону державного кордону, відволікатися від несення служби.

Зазначена норма права не містить заборони використовувати власний мобільний телефон для забезпечення зв`язку підлеглим, із старшим, черговим.

Як вбачається з Рапорту заступника начальника штабу ОСОБА_3 (без номеру та дати) при здійсненні разом із начальником впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » раптової перевірки організації та несення служби прикордонного наряду «Прикордонний патруль» у складі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в районі прикордонних знаків 0751/10-0751/12 було встановлено, що ОСОБА_1 використовував під час несення служби власний мобільний телефон, переглядаючи розважальні програми, чим відволікся від служби. При цьому рапорт не містить будь-яких додатків, фото-відео матеріалів.

Пояснення начальника впс «Болград» також матеріали справи не містять.

Крім того, відсутні будь-які матеріали щодо перевірки тверджень ОСОБА_1 про необхідність використання власного мобільного телефону для організації службового зв`язку, в зв`яжу із неробочим станом рації.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series А заява N 25).

Крім того, у справі "Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom" (N 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 N 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.96 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При цьому суд приймає вмотивовану постанову тільки в межах викладених уповноваженою посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення та обсягу доказів, наявних в матеріалах справи.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та додані до протоколу.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові ВС/КАС від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Суд вважає недоведеним факт використання мобільного телефону ОСОБА_1 для перегляду розважальних програм, а також недоведеним факт заборони використовувати мобільний телефон під час несення служби у складі наряду.

З урахуванням наведеного, провина у вчинені адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 172-18 КУпАП є недоведеною, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад та подія адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає за необхідне провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 33-35, 172-18, 221, 247, 268, 280, 283-285, 287 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-18 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області.

Суддя С.О.Висоцький