Справа № 727/6908/24
Провадження № 3/727/2179/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м.Чернівці Одовічен Я.В., за участю захисника Івасюка, І.Г., представника потерпілої особи ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м.Чернівці надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №187082 від 26.06.2024 року, ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що 25.06.2024 року близько 10 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру стосовно колишньої дружини ОСОБА_3 , а саме: висловлювався нецензурними словами, ображав та погрожував, чим міг завдати шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_3 , тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КпАП України.

ОСОБА_2 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, заперечував. Пояснив суду, що вони із потерпілою ОСОБА_3 розлучені. Від шлюбу мають одну малолітню доньку. Доньці чотири роки. Між ним із потерпілою укладено договір щодо міця проживання та виховання доньки. За адресою АДРЕСА_1 проживає він, а колишня дружина проживає по АДРЕСА_2 . Того дня ОСОБА_3 приїхала за його місцем проживання, щоб забрати доньку. 25.06.2024 року між ними на майданчику перед будинком виник конфлікт через те, що остання звинувачувала його в тому, що він погано впливає на доньку, а саме вчить палити, що є неправдою. Під час їх спілкування донька перебувала на гойдалці. Наприкінці сварки колишня дружина сказала йому, щоб він її не душив, що і підхопила їх донька та почала це повторювати. ОСОБА_3 він не душив, фізичне насильство до неї не застосовував. Зазначив, що конфлікт між ними з колишньою дружиною виник 25.06.2024 року, а до лікарні остання звернулась лише 26.06.2024 року. До кримінальної та адміністративної відповідальності раніше не притягувався.

Захисник Івасюк І.Г. у судовому засіданні вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України заперечував. Вказав, що протокол про адміністративне правопорушення було складено працівниками поліції за відсутності ОСОБА_2 . Будь-яких протиправних дій щодо колишньої дружини ОСОБА_4 не вчиняв. Медичного огляду для фіксування побоїв нібито після застосування ОСОБА_4 фізичного насильства по відношенню до колишньої дружини ОСОБА_3 не проходила. Просив провадження по справі відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КпАП України закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Представник потерпілої особи ОСОБА_3 ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що 25.06.2024 року ОСОБА_2 застосував до колишньої дружини фізичне насильство, що полягало в тому, що ОСОБА_2 схопив колишню дружину за шию та душив. Оскільки, після вчинення ОСОБА_2 протиправних дій щодо ОСОБА_3 , остання перебувала у стресовому стані, тому відразу до лікаря не звернулась. На наданому суду аудіо запису розмови, яка мала місце 25.06.2024 року між ОСОБА_2 та потерпілою ОСОБА_3 зафіксовано, як ОСОБА_2 підтверджує факт того, що схопив потерпілу за шию.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника, представника потерпілої особи, дослідивши матеріали вказаної вище адміністративної справи та надані письмові пояснення та клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Так, згідно ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч.1 ст.173-2 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної чи психічної шкоди здоров`ю потерпілого, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Згідно із п. 3 ч. 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 2 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: колишнє подружжя.

Нормами зазначеного закону визначено, що психологічне насильство це така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

З фабули протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_3 , що полягало у висловлюванні нецензурними словами, ображав та погрожував.

При цьому, з заяви потерпілої ОСОБА_3 , поданої на ім`я начальника ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області від 26.06.2024 року вбачається, що остання звернулась до поліції з заявою, в якій просила притягнути її колишнього чоловіка ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за систематичне вчинення відносно неї домашнього насильства, що проявляється у постійних словесних конфліктах, фізичному насиллі, образах та умисному невиконанні договору по вихованню їх спільної доньки. До поліції звернулась з метою фіксації даної події та притягнення колишнього чоловіка до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю у неї тілесних ушкоджень та систематичності вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства (а.с.2).

З письмових пояснень потерпілої ОСОБА_3 від 26.06.2024 року вбачається, що остання просить притягнути колишнього чоловіка ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за систематичне вчинення відносно неї домашнього насильства, що проявлялось у словесних конфліктах, фізичному насиллі, образах та умисному ігноруванню договору по догляду за їх спільною дитиною. До поліції звернулась з метою фіксації даної події та притягнення колишнього чоловіка до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю у неї тілесних ушкоджень та систематичності вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства (а.с.3).

Суд зазначає, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 26.06.2024 року ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру 25.06.2024 року близько 10 год. 00 хв. При цьому, заява ОСОБА_3 на ім`я начальника ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області та письмові пояснення останньої датовані 26.06.2024 року.

У вказаній заяві та письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначала, що колишній чоловік систематично вчиняє відносно неї домашнє насильство, що полягали у словесних конфліктах, фізичному насиллі, образах та умисному ігноруванню договору по догляду за їх спільною дитиною. При цьому, у заяві та письмових поясненнях ОСОБА_2 не повідомляла працівників поліції про те, що колишній чоловік 25.06.2024 року схопив її за шию та душив.

Також, суд звертає увагу на те, що потерпіла в заяві та письмових поясненнях вказала, що до поліції звернулась з метою фіксації події вчинення домашнього насильства та притягнення колишнього чоловіка до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю у неї тілесних ушкоджень та систематичності вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства.

Окрім того, матеріали справи не містять доказів завдання чи можливого завдання шкоди здоров`ю потерпілій ОСОБА_2 . Не встановлено таких обставин і в судовому засіданні.

Із пояснень ОСОБА_2 , які він надав у судовому засіданні, встановлено, що 25.06.2024 року у нього з колишньою дружиною виник конфлікт на ґрунті різних поглядів щодо виховання спільної доньки, проте вони вже порозумілися.

Також, із дослідженого у судовому засіданні аудіозапису розмови між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка мала місце 25.06.2024 року, не встановлено, що ОСОБА_2 вчинив відносно колишньої дружини фізичне насильство шляхом її удушення. На аудіо записі ОСОБА_2 неодноразово на безпричинні, не пов`язані з безпосередньою розмовою, зауваження ОСОБА_3 про те, що він тримав її за горло, заперечував цей факт та висловлював своє нерозуміння з приводу цих зауважень. При цьому, суд констатує, що голос ОСОБА_3 під час висловлювання цих зауважень був абсолютно спокійним, жодних хвилювань чи хрипоти не відчувалося.

Відповідно ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно з вказаною позицією ЄСПЛ «розумним» є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

З урахуванням наведеного та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували наявність обставин, передбачених диспозицією зазначеної норми закону, зокрема доказів, що ОСОБА_4 , застосовував до своєї колишньої дружини ОСОБА_3 , психологічне чи фізичне домашнє насильство та вчинив будь-які умисні дії фізичного, психологічного чи економічного спрямування з метою нанести їй моральну шкоду, шкоду її фізичному чи психічному здоров`ю. Докази, які містяться в матеріалах справи, не є такими, що переконливо свідчать про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , не зазначив у ньому беззаперечних доказів вчинення насильства психологічного чи фізичного характеру відносно ОСОБА_3 , якими могли бути відео з камер поліцейських, пояснення свідків чи звернення потерпілої до медичного закладу за допомогою.

У вказаному протоколі інформація про можливих свідків зазначених подій відсутня.

При розгляді справи не доведено належними та допустимим доказами вчинення щодо ОСОБА_3 психологічного домашнього насильства, не виявлено, які конкретно дії вчинив ОСОБА_5 і чи призвели вони до психологічного розладу та побоювань ОСОБА_3 , а також чи завдали вони шкоди психічному здоров`ю потерпілої особи, або чи могли завдати таку шкоду.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст.62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на уповноважений орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки дії ОСОБА_2 , зазначені у протоколі про адміністративні правопорушення, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст.173-2 КпАП України, суд вважає, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, не доведена поза розумним сумнівом, у зв`язку із чим провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу та події адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 173-2, 247, 283 КпАП України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КпАП України закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці.

Суддя Одовічен Я.В.