Справа № 304/1517/24 Провадження № 3/304/1022/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2024 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України,

за ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 143360 від 15 червня 2024 року видно, що ОСОБА_1 15 червня 2024 року о 15.20 год був виявлений та затриманий на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на околиці населеного пункту Сімер Ужгородського району прикордонним нарядом «Контрольний пост» на відстані 9 000 м до державного кордону в напрямку 200 прикордонного знаку за вчинення спроби незаконного перетину державного кордону в пішому порядку поза встановленим пунктом пропуску через державний кордон з України в Словацьку Республіку, в складі групи осіб спільно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , чим своїми діями порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про Державний кордон України» від 04 листопада 1991 року.

Зазначені дії ОСОБА_1 помічником начальника відділу начальником відділення групи моніторингу обстановки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » старшим лейтенантом ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП як ті самі дії (перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади), вчинені групою осіб.

У судове засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Бровді І.А. не з`явилися, однак останній подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності; одночасно просив провадження у даній справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, оскільки такий 15 червня 2024 року разом зі своїми друзями ( ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 і ОСОБА_8 ) їхали на відпочинок у с. Лумшори Ужгородського району, де попередньо замовили декілька номерів у садибі «Зелена садиба». На під`їзді до с. Сімер їх зупинили працівники прикордонної служби та попри всі заперечення їх відвезли у м. Перечин, де відносно них всіх були складені протоколи про адміністративні правопорушення та про адміністративні затримання. Приблизно через п`ять годин їх відпустили, після чого хлопці поїхали на відпочинок та повернулись додому наступного дня. Тобто наміру перетинати державний кордон України поза пунктом пропуску у ОСОБА_1 не було, жодних доказів на підтвердження протилежного немає. Крім цього звернув увагу на те, що ОСОБА_1 їхав не у напрямку до державного кордону України, а у сторону колишнього Свалявського району.

Вивчивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до такого висновку.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 143360 від 15 червня 2024 року, громадянин України ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а саме 15 червня 2024 року о 15.20 год був виявлений та затриманий на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на околиці населеного пункту Сімер Ужгородського району прикордонним нарядом «Контрольний пост» на відстані 9 000 м до державного кордону в напрямку 200 прикордонного знаку за вчинення спроби незаконного перетину державного кордону в пішому порядку поза встановленим пунктом пропуску через державний кордон з України в Словацьку Республіку, в складі групи осіб спільно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

Згідно з ч. 1 ст. 204-1 КУпАП передбачено відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Частина 2 вказаної статті передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Виходячи з положень частини 2 статті 204-1 КУпАП вбачається, що об`єктивну сторону даного правопорушення складає перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України; перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів; перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом в пунктах пропуску через державний кордон України з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади вчинене групою осіб.

Так, ОСОБА_1 разом з іншими особами, у складі групи, були затримані прикордонним нарядом «Контрольний пост» на околиці населеного пункту Сімер за намір незаконно перетнути державний кордон з України в Словацьку Республіку на напрямку 200 прикордонного знаку на відстані 9 000 м до Державного кордону України.

На підтвердження зазначених вище обставин до протоколу про адміністративне правопорушення додано протокол про адміністративне затримання від 15 червня 2024 року, рапорт помічника начальника відділу начальника відділення групи моніторингу обстановки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) ОСОБА_9 від 15 червня 2024 року, Схему виявлення на ділянці відповідальності громадян України ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 і ОСОБА_7 , а також Довідку щодо проведених оперативно-перевірочних заходів.

Натомість суддею встановлено, що наміру перетинати державний кордон поза встановленим пунктом пропуску у ОСОБА_1 не було, про що останній відразу вказував у своїх поясненнях від 15 червня 2024 року; з наданого захисником письмового клопотання видно, що ОСОБА_1 разом зі своїми друзями їхав на відпочинок у с. Лумшори, наміру перетинати кордон не мав.

Слід зазначити, що тільки перебування особи на певній відстані біля держаного кордону саме по собі, без інших доказів, не може свідчити про намір особи незаконно перетнути Державний кордон. У даному випадку ОСОБА_1 був затриманий на відстані 9 000 м від лінії державного кордону, що у зв`язку з відсутністю інших доказів, викликає обґрунтовані сумніви у його намірі незаконно перетнути Державний кордон України.

Посилання захисника ОСОБА_10 на те, що ОСОБА_1 разом зі своїми друзями їхав на відпочинок у с. Лумшори, підтверджується інформацією про бронювання номерів у готелі «Зелена садиба» та не спростовано наданими помічником начальника відділу ОСОБА_6 доказами.

З огляду на викладене суддя вважає, що доказів того, що дії ОСОБА_1 яким-небудь чином були спрямовані на спробу незаконного перетину Державного кордону України матеріали справи не містять.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та інше.

При цьому слід зазначити, що розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

З врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18) у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 9, 247, 277, 278-280, 283-285 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Ганько І. І.