Єдиний унікальний номер №943/1444/24
Провадження №3/943/660/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року м. Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., за участю секретаря судового засідання Пирки В.М., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Гобечії І.Т., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника відділення поліції №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм у ФОП ОСОБА_2 , який проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №174059 від 15.06.2024, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за те, що 15 червня 2024 року о 19 год. 45 хв. на вулиці Шевченка, 44 у смт Олесько Золочівського району Львівської області він керував транспортним засобом марки «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 із явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови), а від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи представлений повноважним захисником адвокатом Гобечією І.Т., який в судовому засіданні категорично заперечив винуватість свого підзахисного в скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення та просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки зазначені в адміністративному протоколі обставини не відповідають дійсності, його вина не доведена та відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Зокрема, захисник покликався на те, що місцем «зупинки» транспортного засобу його пізахисного є його власне подвір`я, де поліцейськими не названо жодної ознаки алкогольного сп`яніння у його підзахисного та не проведено його зупинки у встановленому законом порядку. При цьому, як вбачається із нявного у матеріалах справи відеозапису події, що такий є неповним, не є безперервним і є вибірковим. Зокрема, із відеозапису події слідує, що поліцейськими не названо ОСОБА_1 жодних ознак сп`яніння, а відеозапис не містить жодних даних про пропозицію останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі, як і не містить жодних обставин щодо відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду. Натомість, як вказує захисник, що ОСОБА_1 відмовився проїхати в лікарню м. Львова, оскільки не мав із ким залишити малолітню дитину вдома. Натомість, поліцейськими в порушення вимог законодавства не встановлено ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , найперше не запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер», не отримано відмови від такого, а в подальшому не запропоновано пройти такий огляд у місцевій лікарні. Натомість долучений відеозапис не є безперервним; не відображає проведення огляду в установленому законом порядку; за відсутності відеозапису такого до участі в даній події не залучено 2 свідків, як того вимагають положення чинного законодавства в цій сфері правозастосування. Тобто фактично огляд ОСОБА_1 не проводився, відеозапис цього не містить, а свідків не залучено. Оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння, його відмова від проходження такого огляду в установленому законом порядку спростовується вищенаведеними обставинами та вина його поза розумним сумнівом не доведена, а відтак захисник просив закрити провадження в справі за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно положення п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до вимог п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Частиною другою статті 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду регулює «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена спільним наказом МВС і МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.

Відповідно до пункту 6 Розділу І цієї Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться, зокрема, поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно пунктів 3, 4 Розділу ІІ цієї Інструкції поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (п. 4, п. 5 Розділу ІІ Інструкції №1452/735 від 09.11.2015).

Крім того, згідно вимог пункту 5 Розділу ІІ та пункту 2 Розділу ІІІ Наказу МВС України №1026 від 18.12.2018 року «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» передбачено, що включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Також у силу приписів підпунктів 2, 3 пункту 1 Розділу VІІ цієї Інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняється примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; перешкоджання здійсненню відеозапису.

Однак, як убачається із матеріалів даної справи, що відеозапис подій, що мали місце за участю ОСОБА_1 не є безперервним, а розпочинається із того, що транспортний засіб заїхав на приватне подвір`я, із якого вибігла дитина та вийшов ОСОБА_1 , до якого на подвір`я підійшли працівники поліції. Незважаючи на те, що інкримінована подія ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №174059 від 15.06.2024, датована часом 19 год. 45 хв., однак наявний у матеріалах справи відеозапис події розпочався не від початку події, а пізніше із 19 год. 59 хв., де зафіксовано звернення поліцейського до ОСОБА_1 , що «протокол по статті 130 передбачає вилучення посвідчення водія, видача тимчасового дозволу на право керування до рішення суду», на що ОСОБА_1 відмовився надавати своє посвідчення водія для вилучення. Наведений відеофайл тривав всього 1 хвилину (до 20 год. 00 хв). Наступний відеофайл відеозапису події продовжується через 20 хвилин, а саме із 20 год. 20 хв. і триває до 20 год. 26 хв., де зафіксовано винесення поліцейським адміністративної постанови щодо ОСОБА_1 зі штрафом 510 грн. за перевезення дитини, де також поліцейським роз`яснено права останньому за цією постановою, а також повідомлено ОСОБА_1 про складення щодо нього адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на що ОСОБА_1 просив внести в протокол причини відмови через неможливість залишення дитини», що може свідчити про відсутність пропозиції водію пройти такий огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер», що вказує на обгрунтованість доводів сторони захисту.

Отже, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутній відеозапис події за участю ОСОБА_1 , на якому об`єктивно зафіксовано: факт встановлення поліцейським ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 та пропозиції останньому пройти огляд на стан такого сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер»; його відмови від огляду, а також факту його проходження та незгоди із результатами такого огляду, що є підставою для пропозиції водію пройти такий огляд у найближчому медичному закладі, чого також на відеозаписі події зафіксовано не було.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 266 КпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Проте, як убачається із матеріалів даної справи про адміністративне правопорушення, що відеозапис події та огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки не здійснювався, оскільки такі матеріали відеозапису чи посилання на них у протоколі в справі відсутні, як і відсутні дані щодо залучення до процесу освідування ОСОБА_1 двох свідків, що є обов`язковим для поліцейського в разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

Відтак, суд констатує, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено належного відеозапису події в частині освідування ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та його відмови від такого огляду, як і відсутні об`єктивні дані про залучення поліцейським двох свідків щодо фіксування згаданих подій, оскільки у відповідній графі протоколу «Свідки чи потерпілі» міститься прочерк.

Згідно частини п`ятої статті 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, частиною третьою статті 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 затверджений «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Пунктом 5 цієї Постанови передбачено, що підтвердженням стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (п. 6 цієї Постанови).

Крім того, відповідно до пункту 8 цієї Постанови у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Натомість, як убачається із дослідженого відеозапису події та письмових матеріалів, що будь-які об`єктивні відомості щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки чи його незгоди з результатами такого огляду, а також відеозапис не містить пропозиції поліцейського пройти такий огляд на місці зупинки траснпортного засобу за допомогою газоаналізатора, відмови водія від такого огляду на місці, як ухилення ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, чого відеозапис події не містить, що виключає наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно рішення ЄСПЛ в справі «Коробов проти України від 21.07.2011, Європейський суд з прав людини, що при оцінці доказів суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом» Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» від 20.09.2016, Суд вказав, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Аналогічно у рішенні ЄСПЛ в справі «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За таких обставин, суд вважає, що залишився недоведеним факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним вимог пункту 2.5 ПДР України за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №174059 від 15.06.2024, зважаючи на істотне порушення процедури такого огляду та відсутність у матеріалах справи будь-яких даних щодо: виявлення ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , висловленої працівником поліції пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора, його відмови від такого огляду на місці зупинки транспортного засобу чи незгоди із результатами такого в разі освідування його на місці події, як також пропозиції пройти такий огляд в медичному закладі, що були б зафіксовані під відеозапис, як про це зазначено в адміністративному протоколі, а також відсутність об`єктивних даних щодо залучення до процесу освідування ОСОБА_1 двох свідків, що є обов`язковим для поліцейського в разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року в справі №536/1703/17, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а згідно правової позиції у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року в справі №463/1352/16-а недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відтак, із урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Ураховуючи наведене та керуючись ст. ст. 7, 130, 245, 247, 251, 266, 268, 279, 280, 283, 284, 288 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя І. Б. Кос