Роздільнянський районний суд Одеської області
ПО С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №: 511/915/24

Номер провадження 3/511/622/24

"09" вересня 2024 р. суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Гринчак С . І., за участю: представника особи що притягається до адміністративної відповідальності адвоката Алексєєва В.В.

розглянувши матеріали, які надійшли з Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, місце проживання та адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст адміністративного протоколу.

Згідно протоколу серії ААД № 479030 від 26.02.2024 року, складеного поліцейським СРПП Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області Юровським О.І.: 26.02.2024 року о 16 год. 40 хв. у с.Яковлівка Роздільнянського району Одеської області по вул.Садової, громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21011 д/з НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей. Зі згоди водія під запис на нагрудну бодікамеру продув прибор газоаналізатор «Драгер 6810», проба позитивна 0,94‰ проміле, у Роздільнянський ЦРЛ громадянин ОСОБА_1 для проходження медичного освідоцтва на стан сп`яніння проїхати відмовився під запис на нагрудну бодікамеру, чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заяви, клопотання та процесуальні дії.

Протокол надійшов до Роздільнянського районного суду 01.03.2024 року. В протоколі призначено дата, час та місце проведення судового засідання, а саме 26.03.2024 року о 10 год.00 хв.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали розподілені в провадження судді Гринчак С.І.

19.03.2024 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій останній повідомив про неможливість прибуття в судове засідання у зв`язку із його мобілізацією за призовом та з 15.03.2024 року перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 за межами Одеської області, просить відкласти розгляд справи на іншу дату. (а.с.15)

Судовий розгляд відкладено на 16.04.2024 року на 12:30 год.

02.04.2024 року представник особи що притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Алексєєв В.В., діючий на підставі Ордеру серії ВН №1348923 від 02.04.2024 року, через канцелярію суду подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.(а.с.23)

21.08.2024 року представник особи що притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Алексєєв В.В. подав клопотання про закриття справи у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с.35-56, 57)

Позиція учасників судового провадження.

В судове засідання особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , повідомлений належним чином про час дату та місце судового засідання, не прибув.

Відповідно до військового квітка серії НОМЕР_4 від 14.03.2024 року, встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» призваний на військову службу за призовом під час мобілізації з 15.03.2024 року по теперішній час військову службу проходить в НОМЕР_5 прикордонному загоні (військової частини НОМЕР_3 Херсонської області) (а.с.17-21).

В судовому засіданні представник особи що притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Алексєєв В.В., діючий на підставі Ордеру серії ВН №1348923 від 02.04.2024 року, зазначив, що адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 . що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складено із істотним порушеннями вимог закону, відомості викладені в ньому не можуть бути використані у суді як доказ, у зв`язку з порушенням вимог законодавства під час збору доказів та оформленні матеріалів, у тому числі права особи на захист. На думку захисту, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, зазначених у протоколі серії ААД № 479030 від 26.02.2024 не доведена жодними належними та допустимими доказами, а тому просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, про що подав мотивоване письмове клопотання від 21.08.2024 року з додатками (а.с.35-46, додатки до клопотання а.с. 47-56)

В подальшому представник особи що притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Алексєєв В.В., через канцелярію суду подав заяву, в якій просив провести подальший судовий розгляд за його відсутністю та без особистої участі ОСОБА_1 , врахувавши його письмові пояснення (а.с.57,61)

Дослідивши фактичні обставини справи, надавши оцінку доказам, суд прийшов до наступних висновків.

Так, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, надані наступні документи:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 479030 від 26.02.2024 року;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат огляду, який здійснювався за допомогою газоаналізатора Драгер 6810 результат огляду позитивний 0.94 ‰;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Роздільнянської ЦРЛ від 26.02.2024 року, згідно якого у результаті огляду, проведеного поліцейським у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей;

- диск з відеозаписом відносно факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- довідка т.в.о. начальника Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області №67/2784 від 28.02.2024 з інформацією що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія отримував.

З письмових пояснень ОСОБА_1 слідує, що 26.02.2024 близько 16.40 год. він керував технічно справним транспортним засобом ВАЗ-21011 не порушуючи правил дорожнього ружу. Слідуючи по вул. Садовій в с. Яковлівка, останній побачив поліцейський автомобіль, який рухався йому назустріч без вмикання проблискових маячків та звукових сигналів. Вказаний автомобіль рухався по середині проїзної частини дороги, створюючи аварійну ситуацію на дорозі. Не бажаючи настання ДТП ОСОБА_1 вимушено з`їхав на праву частину узбіччя дороги, після цього поліцейський автомобіль зупинився посеред дороги, з нього вийшов поліцейський та безпідставно жезлом здійснив зупинку автомобілю під керуванням ОСОБА_1 .

Після цього, поліцейський підійшов до автомобілю ОСОБА_1 та у грубій формі почав висловлювати своє невдоволення, начебто ОСОБА_1 не бачить що їде поліція, не поважає їх і не надає їм перевагу у русі на дорозі. Надалі не пояснюючи детально про причину зупинки автомобілю та не представляючись, поліцейський почав вимагати у ОСОБА_1 документи на автомобіль, посвідчення водія та страховий поліс. Після надання вказаних документів, поліцейський наказав ОСОБА_1 вийти з автомобілю та відкрити багажник. Коли ОСОБА_1 вийшов з автомобілю, поліцейський почав залякувати його що зараз запросить працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 та його заберуть до військкомату. Також поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що він не буде викликати працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , якщо ОСОБА_1 погодиться продути у прилад «Драгер», який покаже перевищення допустимої норми алкоголю, відмовиться від проходження освідування у лікарні та підпише всі необхідні папери. Також поліцейський повідомив, що потрібно буде сказати, що випив пляшку пива.

Вказані обставини тривали близько 2-3 хвилин після зупинки транспортного засобу, після чого поліцейський повідомив у грубій формі, щоб ОСОБА_1 зробив все, як йому наказали і включив прилад, який у нього був на груді (боді-камеру). Коли боді-камера включилась, на ній загорілась лампочка. Після включення боді-камери, поліцейські нічого не повідомляючи, не кажучи про нібито наявні ознаки алкогольного сп`яніння, не роз`яснюючи порядок проходження освідування та не зачитуючи процесуальні та конституційні права продовжили тиснути на ОСОБА_1 . З урахуванням вказаних обставин ОСОБА_1 вимушено виконав вимоги поліцейських, повідомив, що начебто випив пляшку пива, продув прилад Драгер, який якимось чином показав недостовірні показники, погодився з ними та відмовився їхати до лікарні для проходження освідування.

Також з пояснень ОСОБА_1 слідує, що поліцейський у якого на груді була боді-камера, постійно її шарпав, щось натискав, а коли ОСОБА_1 надали муштук у який він повинен був продути, поліцейський взагалі закрив боді-камеру рукою, щоб не було зафіксовано, що муштук знаходиться у не герметично зачиненій упаковці.

Виконуючи вказівки поліцейських, ОСОБА_1 продув прилад Драгер, після чого на екрані незрозумілим чином висвітились показники 0,94.

Надалі поліцейський який проводив відеофіксацію почав запитувати чи згоден ОСОБА_1 з показником, чи буде він їхати до лікарні на медичне освідування та чи відмовляється він проходити освідування у лікарні. Враховуючи попередню розмову з поліцейським, ОСОБА_1 вимушено відмовився їхати до лікарні.

Надалі поліцейський присів до службового автомобілю та почав складати протокол.

Також, один з поліцейських наказав найти іншого водія, який сяде за кермо автомобілю. Однак такого водія ОСОБА_1 знайти не зміг та після підписання всіх необхідних документів сам поїхав за кермом автомобілю, що ще раз вказує на його тверезість.

Надалі, коли поліцейський склав протокол, під його диктовку ОСОБА_1 записав власноруч у протоколі «26.02.2024 випив пляшку пива 0,5 алкогольного пива після чого керував автомобілем продув прибор драгер проба позитивна 0,94 проміль з показником згоден у лікарню їхати відмовляюсь».

Також з пояснень ОСОБА_1 встановлено, що від керування автомобілем останній поліцейськими не відсторонювався. У його присутності акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не складались та ним не підписувались. (Підпис у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не належить ОСОБА_1 ).

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Так, згідно ст. 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, в тому числі й за ст. 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог ст. ст. 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Така постанова повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, крім іншого, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного і обґрунтованого судового рішення.

Згідно ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи встановлено, що у справі відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо порушення поліцейським Закону України «Про Національну поліцію».

Так, під час зупинки ОСОБА_1 співробітники поліції грубо порушили вимоги ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», яка передбачає вичерпний перелік підстав коли поліцейський може та зобов`язаний зупиняти транспортний засіб.

Крім того, в порушення вказаної статті поліцейським не поінформовано ОСОБА_1 про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки.

З урахуванням викладеного, законних та допустимих підстав зупинки ОСОБА_1 у поліцейських не було що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Щодо порушення поліцейськими вимог Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Пунктом 5 Розділу ІІ Інструкції від 18.12.2018 № 1026 передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відтворивши в судовому засіданні наявний в матеріалах справи диск з відеозаписом щодо адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає що такі записи є недопустимими і не можуть бути враховані судом під час прийняття остаточного рішення у справі, з наступних підстав.

Так, згідно матеріалів справи, не відоме джерело його походження так, як відеозаписи з портативних відеореєстраторів мають обов`язкові атрибути, зокрема: дату, час проведення відеозйомки та серійний номер спеціального технічного засобу за допомогою якого проводиться відеофіксація, в свою чергу наявний в матеріалах справи відеозапис вказаних атрибутів не має, а саме серійного номеру боді-камери (на який посилається Роздільнянський РВП ГУНП в Одеській області).

В протоколі про адміністративне правопорушення ААД № 479030 не зазначено взагалі на яку боді-камеру здійснювалась відеофіксація.

Згідно відповіді на адвокатський запит Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області № 67/5039 від 16.04.2024 встановлено, що фіксація складання адміністративного протоколу стосовно ОСОБА_1 здійснювалась на службову боді-камеру № 4 Recoeder SN, заводський номер НОМЕР_6 .

Проте, з відеозапису долученого до матеріалів адміністративної справи встановлено, що визначити на який саме пристрій поліцейськими здійснювалась відеофіксація неможливо.

Відеозапис з назвою «document_515333979» взагалі не містить будь яких реквізитів.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року в рамках справи № 524/5536/17, адміністративне провадження № К/9901/1403/17 зроблено правовий висновок, що відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

В матеріалах справи наявний диск з відеозаписом, проте жоден із додатків до протоколу не містить відомостей про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 а саме: номер та серія відеокамери (боді-камери), дата виробництва, назва камери, на яку здійснювався відеозапис, вказано лише що відеозапис зроблено на службову боді-камеру, що є недопустимим та не відповідає дійсності (цифрові реквізити зазначені на відеозаписі не відображають інформації про належність та допустимість приладу на який зроблено відеофіксацію, навіть про те, що відеозапис зроблено на боді-камеру № 4, як зазначено у відповіді Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області (а.с.53).

До матеріалів працівниками поліції не долучені свідоцтво, технічна документація щодо технічного приладу «відеокамери», що позбавляє можливості встановити той факт, що відеозапис на боді-камеру щодо ОСОБА_1 проведено спеціальним технічним засобом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху (Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 № 1452/735).

Також, встановлено, що в матеріалах адміністративної справи відсутній опис матеріалів справи. Крім того, матеріали адміністративної справи не прошиті належним чином та у додатку зазначено меншу кількість аркушів документів чим насправді надано до суду.

Згідно роз`яснень, що викладені у п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» від 17 жовтня 2014 року № 11, судам роз`яснено, що норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного без додержання вимог ст. 256 КУпАП вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

Щодо порушення поліцейськими конституційних прав ОСОБА_1 , та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, а також вимог КУпАП.

Так, відповідно п.11 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015 року, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП.

В свою чергу під час дослідження матеріалів адміністративної справи, встановлено, ОСОБА_2 взагалі не роз`яснено права передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, у тому числі право на правову допомогу, що є порушенням його конституційних прав, а саме права на захист.

Таким чином, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції допущено грубі порушення вимог ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що у свою чергу унеможливлює суд належним чином розглянути матеріали даної адміністративної справи та встановити провину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення у розумінні практики ЄСПЛ «Поза розумним сумнівом».

В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року ЄСПЛ визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Таким чином, оцінюючи докази по справі суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що є результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п. 110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97). Відповідне також узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 11.06.2004 встановлено, що гідно зі ст. 245 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Щодо огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Відповідно до Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 № 1452/735:

У п. 1 вказаної Інструкції зазначено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Пунктом 2 передбачено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні знання.

Однак, поліцейським, який склав відповідний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, не додано до нього відповідний сертифікат, або інший документ, який підтверджує, що саме поліцейський ОСОБА_3 , а не інша особа має спеціальні знання, а також інші документи які дозволяють йому проводити огляд на стан алкогольного сп`яніння водія.

На адвокатський запит до Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області щодо проходження поліцейським СРПП Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 навчання (тематичного удосконалення) за програмою «Проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» отримано відповідь № 67/5039 від 16.04.2024, однак жодної інформації з цього приводу Роздільнянським РВП ГУНП в Одеській області не надано (а.с.53).

Пунктом 6 Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

У акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, у графі свідки огляду, поліцейським взагалі нічого не зазначено та бідь-яка інформація з цього приводу у матеріалах адміністративної справи відсутня, що є неприпустимим. Також, вказаний акт огляду не містить реквізитів щодо дати його складання.

Крім того, під час ознайомлення з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння встановлено, що у графі «З результатами згоден ОСОБА_1 » стоїть підпис, який не належить ОСОБА_1 , а виготовлений невідомою особою.

Вказаний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не підписував та взагалі при ньому він не складався, що підтверджується видеозаписом долученим до матеріалів адміністративної справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що долучений поліцейським до адміністративної справи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не може бути визнаний у якості достатнього та допустимого джерела доказу на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а тому відхиляє його як доказ.

У п. 10 вказаної Інструкції зазначено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

З пояснень ОСОБА_1 , встановлено, що останньому вказаний акт огляду не вручався, він його не підписував та взагалі ніколи не бачив.

У п. 12 вказаної Інструкції зазначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Однак, в порушення вказаного пункту Інструкції поліцейським на місці направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння не складався та ОСОБА_1 до медичного закладу не направлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пунктом 5 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Крім того, п. 7 ст. 266 КУпАП закріплено, що у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом можливість керування цим транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом.

З матеріалів адміністративної справи слідує, що ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не відсторонювався та керування вказаним транспортним засобом іншим особам не передавалось. Будь-які відомості з цього приводу у матеріалах справи відсутні.

Щодо порушення вимог «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції».

Згідно з вимогами «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України за № 1376 від 06.11.2015 року, та ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення поряд з іншим повинно бути чітко зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол, а до протоколу повинні бути додані докази вчиненого правопорушення.

Разом із тим, у протоколі серії ААД № 479030 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП зазначено, що:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 26.02.2024 о 16.40 год. в с. Яковлівка на вул. Садовій, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-21011 д.н. НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння «різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння очей» зі згоди водія під запис на нагрудну боді-камеру продув прилад газоаналізатор Драгер-6810 проба позитивна 0,94 проміле. У Роздільнянську ЦРЛ ОСОБА_4 для проходження медичного освідування на стан сп`яніння проїхати відмовився під запис на нагрудну боді-камеру, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КК України.

У протоколі, другу копію якого надано ОСОБА_1 зазначено лише пункт правил дорожнього руху який начебто він порушив (п. 2.9), а посилання на підпункт «А» взагалі відсутнє, що підтверджується другою копією протоколу про адміністративне правопорушення, який надано ОСОБА_1 , відеозаписом долученим до протоколу та скріншотами зробленими захисником, під час перегляду відеозапису (а.с.54,55,56).

Відповідно до Постанови КМУ № 1306 від 10.10.2001 «Про Правила дорожнього руху» п. 2.9 складається також із підпунктів від «А» до «Е», які передбачають заборону водієві:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;Підпункт "а" пункту 2.9 в редакції Постанови КМ № 161 від 22.03.2017\

б) керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу;

в) керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий; Підпункт "в" пункту 2.9 в редакції Постанови КМ № 1029 від 26.09.2011; із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 136 від 06.03.2013, № 161 від 22.03.2017\

г) передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані;Підпункт "г" пункту 2.9 в редакції Постанови КМ № 161 від 22.03.2017\

ґ) передавати керування транспортним засобом особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним, якщо це не стосується навчання водінню відповідно до вимог розділу 24 цих Правил;

д) під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання);

е) користуватися розпізнавальним знаком Водій з інвалідністю за відсутності у водія чи пасажира документів, що підтверджують інвалідність (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності)Пункт 2.9 доповнено підпунктом "е" згідно з Постановою КМ № 553 від 11.07.2018\

Таким чином, обвинувачення фактично висунуте ОСОБА_1 є неконкретним та незрозумілим, адже з нього неможливо встановити який саме підпункт правил дорожнього руху він порушив.

Натомість, наданий до суду протокол про адміністративне правопорушення містить явні дописки зроблені після вручення другого примірника протоколу ОСОБА_1 , що є недопустимим (п. 2.9а п. 2.9 та час вчинення правопорушення 16.35 год. 16.40 год.).

Крім того, у пункті 7 розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» зазначено, що не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

У даному випадку, поліцейські Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області після підписання ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення внесли до нього суттєві зміни, що є недопустимим та тягне за собою визнання судом вказаного протоколу про адміністративне правопорушення не дійсним.

Діючим законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах адміністративного обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Разом з тим, неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.

З огляду на зазначене, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючи статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Європейський суд з прав людини в рішеннях по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказував на те, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Висновки суду.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складено із істотними порушеннями вимог закону, відомості викладені в ньому не можуть бути використані у суді як доказ, у зв`язку з порушенням вимог законодавства під час збору доказів та оформленні матеріалів, у тому числі права особи на захист. Отже матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, зазначених у протоколі серії ААД № 479030 не доведена жодними належними та допустимими доказами.

Згідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ вказано, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом».

У відповідності до п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

На підставі викладеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1.ч.1 ст.247 , 251, 256, 266-1, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі адміністративного протоколу ААД №479030 від 26.02.2024 року, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст Постанови виготовлений та підписаний суддею 10 вересня 2024 року.

Суддя: С. І. Гринчак

Постанова набрала законної сили "______" ____________20___р.

Срок пред`явлення до виконання постанови 3 місяці.