єдиний унікальний номер справи 546/717/24
номер провадження 3/546/362/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі судді Зіненка Ю.В., за участі секретаря судового засідання Гудзенко С.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Беркути В.Л., розглянувши матеріал, який надійшов від Сектору поліцейської діяльності № 1 Відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , громадянин України, пенсіонер, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

19 травня 2024 року о 18 годині 20 хвилин по вул. Привокзальна, 8 в с. Покровське Полтавського району Полтавської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом електромопедом АNE, без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), почервоніння очей, тягуча мова. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні 22 серпня 2024 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину не визнав, суду пояснив, що в той день, 19 травня 2024 року, рухався на електроскутері та його зупинили працівники поліції через відсутність шолому. У подальшому йому запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак він відмовився, оскільки цей транспортний засіб по суті є велосипедом, а тому немає потреби проходити огляд на стан сп`яніння. Зазначав, що відповідно до Правил дорожнього руху механічним транспортним засобом може вважатись транспортний засіб потужністю понад 3 кВт, а в його транспортному засобі потужність є значно меншою.

За клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 судове засідання було відкладене для надання йому можливості скористатися правовою допомогою захисника.

У судовому засіданні 18 вересня 2024 року ОСОБА_1 підтвердив свої пояснення, надані у судовому засіданні 22 серпня 2024 року.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 заявив клопотання про закриття провадження по даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення. Так, захисник зазначає, що марку електроскутера було зазначено невірно без належного встановлення потужності двигуна, необхідності його реєстрації та наявності посвідчення водія категорії А1, що підтверджується відеозаписом. 3 технічного паспорта пристрою, виданого ТОВ «IMПOPTMAKC», можна встановити, що електроскутер AIMA МЗ Li має потужність двигуна НОМЕР_2 . ТОВ «IMПOPTMAKC» є юридичною особою належним чином створеною та зареєстрованою відповідно до законодавства України, ідентифікаційний код юридичної особи 43738098, пропонує будь-якій фізичній чи юридичній особі, яка придбаває, замовляє, використовує aбo має намір придбати чи замовити товари для особистих потреб, який має адресу в мережі Інтернет www.ctrs.com.ua, за допомогою якого Покупець має можливість здійснити покупку бажаного товару. 3 публічної інформації на сайті www.ctrs.com.ua також можна встановити, що AIMA МЗ Li є електроскутером з потужністю двигуна 1200 Вт. Захисник ОСОБА_2 , посилаючись на пункти 1.1, 1.9., 1.10. Правил дорожнього руху, зазначає, що термін «транспортний засіб» означає сукупність усіх механічних i немеханічних засобів, які можуть бути використані для руху дорогами загального користування. До немеханічних транспортних засобів належать причепи, напівпричепи, велосипеди, деякі види мопедів з електродвигуном до 3 кВт, а також гужові вози, сані та iншi пристосовані для перевезення людей та їхніх вантажів тварини i техніка без двигуна. Тобто, термін «механічний транспортний засіб» конкретизує перелік транспортних засобів, на які поширюються деякі вимоги Правил дорожнього pyxy України. Водії інших транспортних засобів можуть відступати від вимог, що висуваються до механічних транспортних засобів. Термін «учасник дорожнього pyxy», наведений у пункті 2.1. ПДР, чітко визначає коло осіб, які беруть участь у дорожньому pyci, i виключає випадки більш шиpoкoгo тлумачення даного терміна. Розділ 2 ПДР України встановлює обов`язки i права водіїв механічних транспортних засобів. Посилаючись на пункти 2.1., 2.3., 2.5., 2.9., 2.13., захисник відмічає, що водієм вважається лише особа, яка керує механічним транспортним засобом, який підлягає обов`язковій державній реєстрації, i для керування яким обов`язковим є отримання посвідчення на право керування таким транспортних засобом певної категорії, починаючи з категорії «A1», що надає право керування транспортних засобом з електродвигуном потужністю понад 3 кВт та до 4 кВт, двоколісним транспортним засобом, що має двигун внутрішнього згорання з робочим об`ємом до 50 куб. Отже, двоколісний транспортний засіб з електродвигуном потужністю до 3 кВт не підлягає державній реєстрації, не є таким, керування яким вимагає отримання посвідчення на право керування ним, тому особа, яка керує таким транспортним засобом, не набуває статусу водія, прирівнюється до велосипедиста, тому не являється суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 KУпAП, у зв`язку з чим не несе відповідальності за вказаною нормою. За таких обставин, вказує про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки пристрій, на якому він пересувався, не віднесений до механічних транспортних засобів, право керування якими вимагає отримання відповідного посвідчення та його державної реєстрації, що наділяє особу, яка керує таким транспортним засобом, статусом та відповідними обов`язками водія, який у разі невиконання обов`язків, передбачених п. 2.5, 2.9. а) ПДР України, несе відповідальність за ст. 130 КУпАП. Електроскутер AIMA МЗ Li з потужністю електродвигуна 1200 Вт (1,2 кВт) не є механічним транспортним засобом, що підтверджується судовою практикою, зокрема, рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 10 вересня 2024 року у справі №545/2584/24, постановою Ленінського районного суду міста Полтави від 22 липня 2024 року у справі №553/1673/24, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2023 року у справі №490/9932/21. Зазначене також кореспондується з судовою практикою, зокрема, постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 серпня 2015 року у справі №534/1781-15-п„ постановою Київського районного суду міста Полтави від 20 листопада 2017 року у справі №552/6465/17, постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19 травня 2020 року у справі №524/2713/20, постановою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 17 липня 2020 року у справі №524/2713/20, постановою Кропивницького апеляційного суду від 12 вересня 2023 року у справі №385/642/23, постановою Диканського районного суду Полтавської області від 09 жовтня 2023 року у справі №529/1242/23, постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 листопада 2023 року у справі № 539/4577/23, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року у справі №91/8883/23, постановою Шишацького районного суду Полтавської області від 14 травня 2024 року у справі №551/466/24, постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 04 липня 2024 року у справі №545/2096/24.

Вказане клопотання було надане захисником у письмовому вигляді (а. с. 21 24).

Суд заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника Беркути В.Л., вивчивши докази, надані сторонами доходить наступних висновків.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Незважаючи на невизнання вини особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисником, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується:

протоколом про адміністративне правопорушення від 19.05.2024 серія ААД № 678002, в якому зазначені обставини керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 3);

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що від огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився (а.с. 5);

копією постанови про накладення адміністративного стягнення серія БАД № 328549 (а.с. 6);

переглянутим DVD-диском із відеозаписом нагрудних боді-камер працівників поліції та реєстратора з службового автомобіля, з якого встановлено, що працівниками поліції було зупинено ОСОБА_1 , який рухався на електроскутері. Відповідно до відеофайлу «0000000_000000_2226_0236C» працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці та в закладі охорони здоров`я, від якого ОСОБА_1 відмовився (а.с. 7).

За нормою ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пунктів 2, 3 цієї Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно пунктів 6, 7 розділу І цієї Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частинами 1, 3 статті 266 КУпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює юридичну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факту керування транспортним засобом та відмови від огляду на стан сп`яніння особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та захисник не заперечують, посилаючись на те, що пристрій, на якому пересувався ОСОБА_1 , не віднесений до механічних транспортних засобів, право керування якими вимагає отримання відповідного посвідчення та його державної реєстрації, що наділяє особу, яка керує таким транспортним засобом, статусом та відповідними обов`язками водія, який у разі невиконання обов`язків, передбачених п. 2.5, 2.9. а) ПДР України, несе відповідальність за ст. 130 КУпАП .

Однак суд не може погодитися у повній мірі з даним твердженням з огляду на таке.

Як установлено із доданих до клопотання про закриття провадження у даній справі доказів, транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 та який працівники поліції помилково у протоколі про адміністративне правопорушення визначили як «електромопед «АNE», є електроскутером AIMA МЗ Li з потужністю електродвигуна 1200 Вт, максимальна швидкість - до 45 км/год, вага пристрою 119 кг. Це підтверджується копіями скріншотів та інформації, фотокартками ОСОБА_1 та транспортного засобу розміщеній на сайті www.ctrs.com.ua, (а. с. а. с. 28 42).

Згідно пункту 1.10 Правил дорожнього руху, зі змінами внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1105 від 11 листопада 2020 року, транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Згідно з п. 1.10. Правил дорожнього руху, мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Отже, як вбачається з вищенаведених термінів, поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» можна тлумачити як два різні поняття: в широкому транспортний засіб, в тому числі і мопед, і в вузькому механічний транспортний засіб.

Пунктом 2.13 Правил дорожнього руху мопеди, моторолери, скутери та інші транспортні засоби відносяться до певної категорії.

Так, до категорії А1 належать мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см. або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого частинами 1-4 статті 130 КУпАП, загальний, тобто водії транспортних засобів та інші особи, які керували транспортним засобом.

При цьому суд відмічає, що у диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП міститься поняття транспортний засіб, а не механічний транспортний засіб.

У Правилах дорожнього руху України відсутнє визначення «електромопед» чи «електроскутер». Разом з тим, аналізуючи визначення «транспортний засіб», можна дійти висновку, що «електромопед» («електроскутер») відповідає поняттю транспортний засіб, оскільки призначений для перевезення осіб, зокрема самого водія чи його вантажу та є повноправним учасником дорожнього руху, а ОСОБА_1 використовував його саме з цією метою. Електромопед, яким керував ОСОБА_1 , обладнаний сидінням, призначений для перевезення людей та приводиться в рух за допомогою електродвигуна, а тому такий є транспортним засобом в розумінні статті 130 КУпАП.

Окрім того, у статті 1 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» наведено наступні визначення:

легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину;

низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Керуючись наведеним визначенням, з огляду на характеристики транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , він відноситься до низькошвидкісного легкого електричний транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, п. 1 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Перебуваючи на проїзній частині особа, відповідно до Правил дорожнього руху є учасником дорожнього руху і тому у відповідності до пунктів 1.3 - 1.5 ПДР зобов`язана неухильно виконувати вимоги цих Правил, розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила, а їх дії або бездіяльність не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Суд звертає увагу, що у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №127/5920/22, суд зазначив, що тлумачення статті 1187 ЦК України свідчить, зокрема, про те, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Тобто особи, які керують у тому числі і електроскутером є повноправними учасниками дорожнього руху та повинні дотримуватися Правил дорожнього руху. У свою чергу електроскутер служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, тому вважається транспортним засобом.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 повинен був керувати транспортним засобом, рухаючись дорогами загального користування з додержанням вимог ПДР України.

Суд зазначає, що невірне зазначення моделі електроскутера та невстановлення потужності його двигуна у протоколі про адміністративне правопорушення, на що звертав увагу захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, жодним чином не впливає на даний висновок суду, оскільки відповідно до змісту Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів», електроскутери відносяться до транспортних засобів.

У свою чергу керування зазначеними транспортним засобами в стані алкогольного сп`яніння заборонено.

Також суд звертає увагу, що згідно відеозапису, оглянутого у судовому засіданні, на запитання працівника поліції щодо моделі транспортного засобі, ОСОБА_1 відповів, що не знає, раніше він возив з собою документи на електроскутер, однак вони намокли та він їх сушив, а де вони ділися після цього він не знає.

Щодо твердження захисника про те, що розділ 2 ПДР України встановлює обов`язки i права водіїв лише механічних транспортних засобів, то суд зазначає, що дійсно даний розділ має назву «обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів».

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи з положень пункту 2.5. Правил дорожнього руху, на думку суду, припис про обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції стосується взагалі водія або водія транспортного засобу, а не зокрема, водія механічного транспортного.

Тому вимоги поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння є законними та обґрунтованими.

Суд зазначає, що твердження захисника про те, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 не є механічним транспортним засобом та керування цим транспортним засобом не потребує водійського посвідчення, оскільки водієм є лише особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії є слушними, однак слід зазначити, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності не за відсутність у нього посвідчення водія, а за відмову водія на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Щодо посилання захисника на ряд долучених до клопотання судових рішень, то суд звертає увагу, що відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У той же час практика Верховного Суду з вказаних питань стороною захисту долучена не була.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 , який відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За загальними правилами ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обираючи вид стягнення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, судом обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не встановлено.

Санкцією частини 1 статті 130 КУпАП визначено стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У матеріалах адміністративної справи міститься довідка Сектору поліцейської діяльності № 1 ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, відповідно до якої ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_3 від (а.с. 6).

У той же час суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом установлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом - електроскутером AIMA МЗ Li з потужністю електродвигуна 1200 Вт (1,2 кВт), максимальна швидкість - до 45 км/год.

Згідно підпунктів а), б) пункту 2.1. ПДР , водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Даним пунктом визначено, що основним моментом обов`язкової наявності зазначених документів є віднесення транспортного засобу до категорії «механічний».

Разом з цим, як було вже зазначено вище, щоб електротранспорт вважався «механічним транспортним засобом» та для керування ним необхідне було водійське посвідчення, він повинен мати двигун потужністю понад 3 кВт.

Отже, керування вищевказаним електроскутером не потребує наявності у особи, яка ним керує посвідчення водія.

З огляду на викладене, до ОСОБА_1 неможливо застосувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування, оскільки він керував транспортним засобом, на керування яким не потрібна наявність посвідчення водія.

Тобто, до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення. Враховуючи цю норму законодавства та виходячи з положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у даній справі про адміністративне правопорушення в розмірі 605 грн 60 коп. належить стягнути із ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, та керуючись статтями 30, 33, 40-1, 130, 251, 252, 280, 283, 284, 289, 294 КУпАП, п. 2.5 Правил дорожнього руху, суд, -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, на користь держави без позбавлення права керування транспортними засобами.

Реквізити для сплати штрафу - Отримувач коштів: ГУК у Полт.обл/тг м.Решетилів/21081100; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37959255; Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); Рахунок отримувача: UA0016606; Код класифікації доходів бюджету: 21081100; Найменування коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи та інші санкції; Наявність відомчої ознаки: «00» Без деталізації за відомчою ознакою.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Реквізити для зарахування судового збору - Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Роз`яснити, що відповідно до положення частини 1 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу із наданням відповідної квитанції про сплату штрафу до канцелярії суду, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що згідно частин 1, 2 статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк звернення постанови до виконання три місяці з дня винесення. У разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Повний текст постанови складено 18 вересня 2024 року.

Суддя Ю.В. Зіненко