Справа № 215/4381/24
ПОСТАНОВА
13 вересня 2024 року м. Кривий Ріг
Суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Квятковський Я.А. розглянувши матеріали, які надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України; не працюючого; який раніше не притягався до адміністративної відповідальності; проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП,-
Згідно протоколів про адміністративне правопрушення, 22.06.2024 о 13:20 год. водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Героїв Маріуполя, 47Б Тернівського району м. Кривого Рогу, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним не звернувся за допомогою до сторонніх осіб в результаті чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль Mercedes Vito Sprinter, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспорті засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3б, 10.9 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
22.06.2021 р. о 13:20 год. водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Героїв Маріуполя, 47Б Тернівського району м. Кривого Рогу, здійснивши ДТП залишив місце пригоди до якої був причетний. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав, пояснив, що 22.06.2024 приблизно о 13:20 рухався на автомобілі марки Daewoo Lanos на парковці по вул. Героїв Маріуполя, 47Б. Після того, як він завершив рух заднім ходом, водій мікроавтобуса вискочив із авто і почав його звинувачувати в тому, що він вдарив його автомобіль. Однак при від`їзді він не на який автомобіль не наїжджав, жодних слідів удару на його автомобілі немає, відповідно і місце вчинення ДТП він не залишав. Поліцію він не став чекать, оскільки водій мікроавтобуса себе неадекватно, кричав, тримав у руці металевий предмет, тому переживаючи за дитину, яка була в автомобілі, він поїхав з місця конфлікту.
Судом неодноразово в судове засідання викликалися потерпілий ОСОБА_2 та його захисник Платошин О.М., однак останні до суду не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що 22.06.2024 знаходилась на передньому місці автомобіля батька ОСОБА_1 . На задньому пасажирському місці знаходилась її дитина. Коли батьео завершив розворот раптово вибіх водій іншого автомобіля, який стояв поруч на парковці, і почав безпідставно звинувачувати батька у ДТП, хоча ніяких ударів і пошкоджень не було. Батько про це пояснював водії але той вів себе неадекватно, тому вони переживаючи за дитину поїхали з місця конфлікту.
Відповідно до ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Враховуючи те, що справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 №215/4381/24 за ст. 122-4 КУпАП, №215/4383/24 за ст. 124 КУпАП розглядаються одночасно, вважаю за необхідне об`єднати дані справи в одне провадження та присвоїти № 215/4381/24.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом, про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Дослідивши матеріали справи, в т.ч. протоколи про адміністративне правопорушення серії ААД № 737613, ААД № 737614 (а.с. 2, 17), схему місця ДТП (а.с. 4, 19), фототаблицю (а.с.5-6, 20-21), письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (а.с.7,8, 22, 23), довідку про отримання посвідчення водія на право керування транспортними засобами та відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 9, 24) приходжу до такого висновку.
Відповідно до пункту 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно пункту 10.9 Правил дорожнього руху України, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Відповідно до пункту 2.10 «а,.б,в» у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, у вигляді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Стаття 122-4 КУпАП, передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, у вигляді накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Обовязковим елементом складу даного правопорушення є причетність водія до ДТП.
Так, встановлено, що в даному випадку матеріали справи крім протоколів про адміністративне правопорушення не містять доказів щодо причетності ОСОБА_1 до дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 22.06.2024 р. о 13:20 год. Показання ОСОБА_1 і свідка ОСОБА_3 є логічними і послідовними, узгоджуються з наявними у справі фотознімками автомобіля Daewoo Lanos, згідно яких слідів удару на автомобілі ОСОБА_1 не має.
Щодо письмових пояснень потерпілого - то суд оцінює їх критично, оскільки вони не є конкретними, спростовуються показаннями ОСОБА_1 і свідка, а також не підтверджуються іншими доказами по справі. Водночас, слід відмітити, що у судове засідання потерпілий за викликом не зявився .
Згідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».
У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.
За вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.
З урахуванням наведеного, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 124 КУпАП. У звязку з цим, відсутній і склад правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, при відсутності достатніх і переконливих доказів скоєння адміністративних правопорушень та наявності вини ОСОБА_1 , справу про адміністративне правопорушення у відношенні нього слід провадженням закрити за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 8, 36, ч. 1 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративноївідповідальності закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.
Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, прокурором та потерпілим, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя :