Номер провадження: 33/813/2187/24
Номер справи місцевого суду: 521/1084/24
Головуючий у першій інстанції Маркарова С. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Крупки Олени Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеса від 27 березня 2024 року по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеса від 27.03.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,01 грн та стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн (а.с. 10-12).

12.07.2024 року було зареєстровано апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 на постанову Малиновського районного суду м. Одеса від 27.03.2024 року, в якій просив суд оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити (а.с. 27-37).

Постановою Одеського апеляційного суду від 02.08.2024 року (головуючий суддя Таварткіладзе О.М.) апеляційну скаргу було повернено апелянту, у зв`язку із пропуском строку апеляційного оскарження (а.с. 40-41).

08.08.2024 року ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 повторно звернувся до суду із апеляційною скаргою на постанову Малиновського районного суду м. Одеса від 27.03.2024 року, долучивши відповідне клопотання про поновлення пропущеного строку, в обґрунтування якого зазначав, що в судовому засіданні під час розгляду справи по суті ОСОБА_1 присутнім не був, про існування оскаржуваної постанови представнику даної особи стало відомо лише 20.06.2024 року, у зв`язку із чим до суду першої інстанції були подані заяви про ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії постанови суду від 27.03.2024 року, та в подальшому 02.07.2024 року належним чином засвідчену копію було отримано представником апелянта. Посилаючи на зазначені обставини справи, апелянт просив суд поновити йому пропущений строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Разом з тим, в обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що матеріали справи не містять доказів, що підтверджують факт керування транспортним засобом та порушення водієм правил дорожнього руху і, як наслідок, його незаконне зупинення за дане порушення. Також, згідно посилань апелянта, з доданого до протоколу диску запису з портативної нагрудної камери відео реєстратора 474930 також не вбачається керування транспортним засобом, його зупинку та підстави такої зупинки. При цьому, апелянт також зазначав, що підставою для направлення до медичної установи з метою встановлення стану сп`яніння є наявність обґрунтованих підозр, проте, з огляду на те, що водій транспортним засобом не керував, було порушено встановлений порядок огляду, в тому числі саме направлення на проходження такого огляду є безпідставним (а.с. 45-64).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.08.2024 року було поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду (а.с. 67-68).

В судове засідання з`явився представник апелянта адвокат Шевчук Вікторія Вікторівна, апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі, оскаржувану постанову суду першої інстанції просила скасувати та провадження по справі закрити.

Приймаючи оскаржуване рішення щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення відповідного адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив із того, що вина правопорушника у вчинені адміністративного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 731617; відеофіксацією порушення на 1-му диску; направленням водія на огляд на стан сп`яніння.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 731617 вбачається, що 01.01.2024 року ОСОБА_1 близько 13 год. 28 хв. в м. Одеса по пров. Високий, 13 керував транспортним засобом Audi-А6, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За положенням ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно, відповідальність в межах даної статті настає у випадку встановлення всіх обов`язковим ознак даного правопорушення, в тому числі й не лише факту перебування особи в стані сп`яніння або ж відмови від проходження огляду, а також безпосередньо факту керування особою транспортним засобом в даному стані, що в свою чергу згідно змісту поданої апеляційної скарги, спростовується апелянтом. Разом з тим, слід зазначити про долучення до протоколу про адміністративне правопорушення в якості додатків відео з ПВР № 474930, 474915, 474498, на які в тому числі містяться посилання суду першої інстанції в оскаржувані постанові, як на докази підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Натомість, проаналізувавши наявні в матеріалах справи відеозаписи, апеляційним судом встановлено, що відео фіксації подій, котрі відбувалися в день складення протоколу про адміністративне правопорушення розпочинається о 13 год. 29 хв. (в протоколі міститься інформація щодо здійснення керування особою транспортним засобом о 13 год. 28 хв.) та фіксує момент під`їзду автомобіля патрульної поліції до місця, де знаходиться транспортний засіб, інформація щодо якого міститься в протоколі, в якому знаходиться ОСОБА_1 . При цьому, слід зазначити, що вказаний автомобіль на момент під`їзду авто поліцейських припаркований та двигун на ньому вимкнений. Далі відеозаписи містять фіксацію спілкування працівників поліції з особою, яка притягується до відповідальності, повідомлення йому щодо необхідності проходження огляду на стан сп`яніння та складення адмін матеріалів. Безпосередньої фіксації моменту руху зазначеного в протоколі транспортного засобу, в тому числі й моменту зупинки даного авто наявні відеозаписи подій не містять. Будь-яких письмових пояснень свідків з яких в свою чергу можливо було б встановити зазначені обставини в матеріалах справи також відсутні. Відомостей щодо технічної неможливості здійснення повної відео фіксації подій у відповідності до положень Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, фіксуючи рух транспортного засобу та моменту зупинки, матеріали справи також не містять. Зазначені обставини справи, а саме відсутність фіксації відповідного проміжку часу, на який в свою чергу міститься посилання в протоколі про адміністративне правопорушення, згідно якого особа здійснювала керування авто о 13 год. 28 хв., зважаючи на доводи апелянта щодо заперечення факту керування транспортним засобом, позбавляють суд встановити в повній мірі всі обставини подій, що відбувалися в день складення протоколу та перевірити наведені апелянтом доводи.

У відповідності до пункту 5 розділу 2 вищезазначеної Інструкції, включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відео зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення; охорони громадської безпеки та власності; забезпечення безпеки осіб; забезпечення публічної безпеки і порядку (П. 2 розділ 2 ).

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в сукупності, оскільки згідно положень ст. 255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення та, враховуючи суперечливий характер інформації, котра міститься в матеріалах справи, відсутність в матеріалах справи повного відеозапису подій, котрі відбувалися в день складення протоколу, апеляційний суд приходить до висновку про неможливість визначення обставин справи без належного оформлення матеріалів справи, зокрема приєднання відео фіксації моменту руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та зупинки даного авто, оскільки відсутність даного відрізку часу позбавляє суд можливості відтворити в повному обсязі події зазначені в протоколі для вирішення питання щодо доведеності наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому з метою дотримання принципів та основних засад національного законодавства, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність направлення справи для належного оформлення, а саме приєднання до матеріалів справи, за наявності, відео фіксації руху вказаного в протоколі транспортного засобу та моменту зупинки, фіксація яких в свою чергу відсутня.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Крупки Олени Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеса від 27 березня 2024 року скасувати.

Матеріали справи направити до органів Національної поліції України (УПП в Одеській області) для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк