490/6009/24 від12.09.2024
н/п 3/490/2840/2024
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Лященко В.Л., при секретарі Спінчевській Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , водія ТОВ «СП ПАЄК»,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП,
В С Т А Н О В И В :
Згідно протоколу від 02 липня 2024 серії АДД №415430, 19 травня 2024 року о 17 годині 30 хвилин, на перехресті вулиць Велика Морська та Артилерійська у місті Миколаєві, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «DAF XF 460 FT», державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «Schmitz», державний номерний знак НОМЕР_2 , став учасником ДТП, після чого залишив місце пригоди, чим порушив п.2.10 «а» Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Дослідивши всі зібрані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов наступних висновків.
Відповідно до змісту вимог ст.245 КУпАП, завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на суспільний порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління, за які законом передбачена адміністративна відповідальність (ст. 9 КУпАП).
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до п. 2.10 «а» правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Диспозиція ст. 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені правила дорожнього руху і прагне до цього.
Згідно вказаного протоколу 19 травня 2024 року о 17 годині 30 хвилин, на перехресті вулиць Велика Морська та Артилерійська у місті Миколаєві, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «DAF XF 460 FT» державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «Schmitz» державний номерний знак НОМЕР_2 , став учасником ДТП, після чого залишив місце пригоди, чим порушив п.2.10 «а» Правил дорожнього руху України.
В своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що після ДТП зупинив свій транспортний засіб, вийшов до ОСОБА_2 та запропонував йому допомогу, довіз його додому, залишив йому свій номер телефону. Крім того, зазначив, що надав грошову допомогу на ремонт велосипеда та на лікування.
Тобто, ОСОБА_1 не мав на меті приховувати факт дорожньо-транспортної пригоди, або обставини скоєння, або уникнути відповідальності, а тому, на переконання суду, умисел на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, в його діях відсутній.
При цьому, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, а в своїх письмових поясненнях зазначив, що дійсно ОСОБА_1 після вчинення ДТП, запропонував йому допомогу, шляхом фінансового відшкодування, та запропонував підвезти додому.
Будь-які інші докази, які б свідчили про зворотнє в матеріалах справи відсутні.
Відповідно вимог ст. 62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до п.1. ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Проаналізувавши викладені обставини та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з причини відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого за ст. 122-4 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суд,
П О С Т А Н О В И В :
Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Суддя В.Л.Лященко