БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2055/24 Провадження № 3/497/875/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.09.2024 року суддя Болградського районного суду Одеської області Висоцький Сергій Олександрович , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Стара Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, штаб-сержанта 3 категорії групи оперативних чергових ВУС штабу НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 02.06.2005 року,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2024 року начальником відділу АЮД НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №156462, згідно якого 12.08.2024 року після проведеного службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 під час виконання обов`язків військової служби в прикордонному наряді »Прикордонний патруль» 27.07.2024 року щодо незабезпечення пильного несення служби та дисципліни молодшим прикордонного наряду, чим порушив вимоги п.4 ч.5 ст.1 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів № 1261 від 19.10.2015 року, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-18 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе не визнав, пояснив, що виконував службові обов`язки з чітким дотриманням усіх вимог інструкцій, будучи старшим наряду забезпечив виконання всіх обов`язків, перебуваючи на лінії Державного кордону на виконання завдання по її охороні, постійно тримав візуальний контакт з молодшим наряду, а коли він вийшов з поля зору відразу пішов в напрямку його перебування, але солдат вже знаходився метрів за 70 лінією кордону, залишивши озброю та спорядження, про що він відразу доповів керівництву.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту даної правової норми вбачається, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності тільки у разі вчинення дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення правопорушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Так, частиною 2 статті 172-18 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду.

Диспозиція даної норми є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють порядок несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України.

Згідно пункту 4 статті 1 Розділу ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом МВС № 1261 від 19.10.2015 року (надалі Інструкція), старший наряду несе повну відповідальність за охорону визначеної ділянки, точне виконання наказу на охорону державного кордону, дії і дисципліну підпорядкованих йому на період служби прикордонників.

Згідно пункту 5 статті 1 Розділу ІІ Інструкції, Старший наряду зобов`язаний, зокрема, організувати службу прикордонного наряду відповідно до одержаного наказу; під час несення служби розташовувати особовий склад прикордонного наряду так, щоб не втрачати візуальний контакт між особовим складом наряду та за потреби в найкоротший термін надати йому фізичну допомогу та вогневу підтримку; неухильно стежити за дотриманням складом прикордонного наряду дисципліни та правопорядку; забезпечити готовність до дій і пильне несення служби прикордонним нарядом; постійно здійснювати контроль за діями підпорядкованих йому прикордонників і керувати прикордонним нарядом; організовувати взаємодію всередині наряду та підтримувати її із сусідніми прикордонними нарядами, а також з нарядами (співробітниками, підрозділами) Збройних Сил України, Національної гвардії України, правоохоронних органів, громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону, які виконують службові завдання в районі несення служби; підтримувати постійний зв`язок з підрозділом охорони кордону та ін.

Як вбачається з Висновку службового розслідування по факту самовільного залишення місця несення служби техніком групи інформаційних систем відділення зв`язку та інформаційних систе м НОМЕР_1 прикордонного загону солдатом ОСОБА_2 з додатками від 12.08.2024 року, яке проведено на виконання наказу про призначення службового розслідування від 29.07.2024 року, 27.07.2024 року близько 06-30 години прикордонний наряд на чолі з ОСОБА_1 отримав наказ на охорону Державного кордону у прикордонному наряді «Прикордонний патруль» в межах прикордонних знаків 00738/17-0738/18, до складу якого входим сам ОСОБА_1 та солдат ОСОБА_2 . З прибуттям на місце несення служби приблизно о 07-05 години ОСОБА_1 надав завдання содату ОСОБА_2 щодо здійснення спостереження за тиловими підступами в районі несення служби, сам обрав позицію на відстані приблизно 150 метрів від молодшого прикордонного наряду з дотриманням візуального контакту. Приблизно о 09-10 годин ОСОБА_1 втратив візуальний контакт з ОСОБА_2 та здійснив декілька голосових викликів, не почувши відповіді, прийняв рішення про висунення до його місця несення служби. Приблизно о 09-20 по прибуттю на місце в районі прикордонного знаку 0738/18 виявив залишені зброю, боєприпаси, екіпіровку та побачив як солдат ОСОБА_2 рухається в глиб території Республіки Молдова. Про даний факт негайно доповів старшому зміни прикордонних нарядів.

Згідно висновків, комісія із проведення службового розслідування вважає, що ОСОБА_1 не забезпечив пильне несення служби та дисципліну молодшим прикордонного наряду, який самовільно залишив місце несення служби; не забезпечив дотримання зорового контакту всередині прикордонного наряду та допустив перебування одного військовослужбовця на лінії ДКУ.

При цьому суд не погоджується з висновками службового розслідування в частині незабезпечення ОСОБА_1 дотримання зорового контакту всередині прикордонного наряду та допущення перебування одного військовослужбовця на лінії ДКУ, оскільки цей висновок не відповідає встановленим обставинам подій, де зазначено, що ОСОБА_1 отримав наказ на охорону Державного кордону у прикордонному наряді «Прикордонний патруль» в межах прикордонних знаків 00738/17-0738/18, тобто на ліній ДКУ, обрав позицію на відстані приблизно 150 метрів від молодшого прикордонного наряду з дотриманням візуального контакту. Відсутність візуального контакту протягом декількох хвилин в описаних умовах, на переконання суду, не може бути підставою для висновку про порушення старшим наряду ОСОБА_1 вимог Інструкції щодо постійного візуального контакту, що фізично неможливо здійснювати постійно протягом 12 годин перебування в наряді.

Щодо незабезпечення ОСОБА_1 пильного несення служби та дисципліни молодшим прикордонного наряду, який самовільно залишив місце несення служби, суд зазначає, що ОСОБА_1 вжив передбачені інструкцією заходи для належного виконання своїх обов`язків старшого прикордонних нарядів, поведінка молодшого солдата не залежала від волі ти дій старшого, який не мав об`єктивної можливості попередити вчинення зазначених дій.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series А заява N 25).

Крім того, у справі "Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom" (N 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 N 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.96 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При цьому суд приймає вмотивовану постанову тільки в межах викладених уповноваженою посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення та обсягу доказів, наявних в матеріалах справи.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та додані до протоколу.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові ВС/КАС від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного, провина у вчинені адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 172-18 КУпАП є недоведеною, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад та подія адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає за необхідне провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 33-35, 172-18, 221, 247, 268, 280, 283-285, 287 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-18 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області.

Суддя С.О.Висоцький