ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 грудня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 гривень.

Згідно постанови судді, 03.12.2021 о 18-10 год. у м. Харкові по вул. Клочківська, 119-а водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів. У присутності свідків водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у КНП «ОНД» відмовився.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що поліцейськими не було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я в присутності двох свідків.

Зазначає, що поліцейський не попереджав перед відеозйомкою про фіксування дій на бодікамеру. Крім того, відеозапис не здійснювався безперервно.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту зупинки транспортного засобу та порядок виявлення працівниками поліції ознак наркотичного сп`яніння.

Судом використані пояснення осіб, які не свідчили під присягою.

Судове засідання у суді першої інстанції проводилося без участі секретаря судового засідання.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення у судове засідання Полтавського апеляційного суду не з`явився, клопотань, заяв про відкладення не надсилав, за таких обставин, вважаю за можливе судовий розгляд проводити за його відсутності.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №295122 від 03 грудня 2021 року, який складений компетентною особою та відповідає вимогам ст. ст. 254, 256 КУпАП; -письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які кожний окремо зазначили, що водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» відмовився; направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 03.12.2021, за змістом якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду; - рапорт інспектора патрульної поліції Кашнарьова Д.Є. від 03.12.2021.

З наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції вбачається, що працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, від якого останній в присутності двох свідків відмовився.

Таким чином, відеозапис у повній мірі узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.

Твердження апелянта про те, що поліцейськими не було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я в присутності двох свідків є надуманими та такими, що спростовуються зібраними доказами у їх сукупності.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735 (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.4 Розділу І вищенаведеної Інструкції вбачається, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці;

- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

- почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, порушення координації рухів.

Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, від якого останній відмовився.

Доводи апелянта щодо не роз`яснення працівниками поліції йому наслідків щодо відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки спростовуються наявними у справі доказами.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття.

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання щодо невинуватості ОСОБА_1 , оскільки відмова від вимоги поліцейського пройти в установленому порядку огляд на стан сп`яніння у медичному закладі є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані наркотичного сп`яніння, і пояснення щодо відсутності ознак наркотичного сп`яніння та не бажання проходити огляд на стан сп`яніння не є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на відсутність доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом, не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на наступне.

Із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не наголошував поліцейським на тому, що не він перебував за кермом автомобіля та не заперечував факту керування транспортним засобом.

Протокол складений працівниками поліції без жодних зауважень ОСОБА_1 щодо безпідставності зупинки транспортного засобу. Така версія ОСОБА_1 виникла лише на стадії апеляційного розгляду.

Більше того, згідно рапорту працівника поліції ОСОБА_4 вбачається, що під час патрулювання було зупинено транспортний засіб ВАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 за порушення правил дорожнього руху, а саме п.п. 8.5.1 Правил дорожнього руху, тобто перетин дорожньої розмітки 1.3 без необхідності, за що винесено постанову за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Наведене підтверджується копією постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №510580 від 03.12.2021 винесеної за порушення п.п. 8.5.1 Правил дорожнього руху.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем транспортним засобом ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , є безпідставними та спростовуються дослідженими та правильно оціненими доказами.

Щодо доводів апелянта про те, що про проведення відеозапису його ніхто не попереджав, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, адже запис здійснений на підставі п. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

За змістом положень Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026 поліцейськими у ході виявлення та фіксації повинна безперервно здійснюватись відеозйомка за допомогою нагрудної камери. Проведення такої відео зйомки є обов`язковим.

При цьому, апеляційний суд наголошує, що в даній конкретній ситуації, доводи апелянта з приводу неповідомлення про здійснення фіксації правопорушення за допомогою нагрудної камери не впливає на повноту, всебічність та об`єктивність з`ясування обставин у даній справі та доведеності поза розумним сумнівом факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не здійснено допит свідків є безпідставними, оскільки жодних обов`язкових вимог про виклик та допит свідків чи інших осіб по справі у суді положення КУпАП не передбачають. Виклик свідків є правом, а не обов`язком суду, та здійснюється лише на розсуд суду при необхідності встановлення додаткових обставин справи.

Далі, щодо твердження апелянта про проведення необ`єктивного судового засідання через відсутність секретаря судового засідання, апеляційний суд зазначає наступне.

Нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено обов`язкове здійснення фіксування судового процесу. Фіксація судового провадження передбачена положеннями кримінального процесуального кодексу, цивільного процесуального кодексу та кодексом адміністративного судочинства України.

Більше того, положення КУпАП не встановлюють участі секретаря судового засідання, як особи, яка бере участь у провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 клопотання про здійснення фіксування судового процесу технічними засобами не заявляв, тому порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції під час апеляційного розгляду не встановлено.

Сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до статті 33 КУпАП суддя при накладенні стягнення врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко