Номер провадження: 33/813/1988/24
Номер справи місцевого суду: 509/3662/24
Головуючий у першій інстанції Бочаров А.І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чередник К.А.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Сільченко Максима Вячеславовича на постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 липня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 814838 від 31.05.2024 року, водій ОСОБА_1 31 травня 2024 року о 13 годині 45 хвилин, керуючи мопедом «Honda Dio», без реєстраційного номера, по АДРЕСА_1 , не мав посвідчення водія відповідно категорії, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, повторно протягом року протягався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. п. 2.1 Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постановою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 липня визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП і призначено стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в сумі 605,60 гривень.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Сільченко Максим Вячеславович подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 липня 2024 року та провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована наступними підставами:

- некоректно складений протокол серії ААД №814838 від 31.05.2024 року, а саме те, що паспортні дані водія зазначені в протоколі повністю відрізняються від паспортних даних ОСОБА_1 ;

- в постанові на накладення адміністративного стягнення серії БАД №851814 від 04.05.2024 року, на підставі якої було встановлено повторність правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, зазначено ті ж самі дані невідомої особи. Також бланк вищевказаної постанови не відповідає встановленій законодавством формі;

- відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, тобто вина особи, так як ОСОБА_1 не знав про наявність першої постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №851814 від 04.05.2024 року;

- справу розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адмінстартивної відповідальності.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 06.09.2024 року на 12-30 год. шляхом направлення повідомлення на засоби зв`язку, що вказані в апеляційні скарзі для оперативного зв`язку, ОСОБА_1 та його захисник Сільченко М.В. в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися.

06.09.2024 на адресу суду надійшла заява від захисника ОСОБА_1 адвоката Сільченко М.В. про зупинення розгляду справи. Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області із адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №851814 від 04.05.2024 року. З огляду на викладене, апеляційне провадження у цій справі необхідно зупинити до набрання чинності судовим рішенням в адміністративній справі № 501/3719/24.

На підтвердження зазначеним обставинам, до заяви додано: протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2024 року Іллічівського міського суду Одеської області та копію скріншоту з електронної скриньки про направлення адвокатського запиту Сільченко М.В. відносно ОСОБА_1 .

Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Також, ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Проаналізувавши подану заяву, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що підстави для зупинення провадження відсутні, виходячи з наступного.

Аналіз змісту КУпАП дає підстави дійти висновку, що законодавець унормовуючи суспільні правовідносини, які підпадають під дію цього кодексу, не передбачив інституту зупинення провадження під час розгляду та вирішення справ про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.3 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №536/2475/14-к зазначено про необхідність використання всіх можливих способів тлумачення правових норм в їхній сукупності та комплексному взаємозв`язку, а також зауважила, що наслідком ігнорування певних способів тлумачення норм, зокрема, функціонального, системного, порівняльного, може стати також превалювання формального підходу (форми) до розуміння над змістом (суттю) обставин кримінального провадження.

Як зазначив Європейський суд з прав людини, наскільки чітко не були б сформульовані правові положення, завжди існує елемент судового тлумачення, оскільки завжди існує потреба у роз`ясненні спірних питань та в пристосуванні до зміни обставин (ухвала щодо прийнятності заяви N 65518/01 "Салов проти України" (Salov v. Ukraine) від 27 квітня 2004 р.).

Зупинення провадження у справі - це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених в законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2021 у справі N 11-398сап20).

Кримінальний процесуальний закон, так само як і інші процесуальні кодекси (ч. 1 ст. 251, ч. 1 ст. 252 ЦПК України, ч. 1 ст. 227, ч. 1 ст. 228 ГПК, ч. ч. 1, 2 ст. 236 КАСУ, передбачає випадки вимушеної тимчасової перерви у судовому провадженні.

Зі змісту норми ч. 1 ст. 335 КПК України убачається, що відповідна вимушена перерва у судовому провадженні може бути викликана однією із наступних обставин: ухилення обвинуваченого від явки до суду; захворювання обвинуваченого на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні; призов обвинуваченого для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

За положеннями ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За ст. 294 КУпАП, на стадії апеляційного перегляду, апеляційний суд надає правову оцінку постанові суду першої інстанції у межах того обсягу доказів, які були предметом розгляду та перевірки суду на час ухвалення рішення у справі. Виключенням з цього правила можуть слугувати випадки, коли апеляційний суд визнає обґрунтованим ненадання нових доказів до місцевого суду або дійде висновку про необґрунтованість відхилення їх судом першої інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, з 31.05.2024 року під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, коли ОСОБА_1 дізнався про існування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №851814 від 04.05.2024 року за ст. 126 ч. 2 КУпАП та в подальшому, коли в провадженні суду першої інстанції справа знаходилась з 18.06.2024 року та в апеляційному провадженні з 24.07.2024 року на постанову суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП не існувало обставин оскарження постанови серії БАД №851814 від 04.05.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП.

Захисник порушуючи питання про зупинення провадження по цій справі, з посиланням про судовий розгляд в порядку адміністративного судочинства вказаної вище адміністративної справи, фактично порушує питання про можливе (ймовірне) врахування у майбутньому судом апеляційної інстанції результатів її розгляду та нових обставин, які не існували на час розгляду судом першої інстанції цієї справи, та яким відповідно не була надана правова оцінка місцем судом, що суперечить принципу законності та правової визначеності, та не узгоджується з положеннями ст. 294 КУпАП.

Окрім того, заява про зупинення провадження не містить належної та допустимої доказової бази на підтвердження зазначеним обставинам, так як протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2024 року Іллічівського міського суду Одеської області, який долучено до відповідної заяви, не є процесуальним документом яким відкрито провадження по справі та призначено до розгляду.

За таких підстав, а також враховуючи, що апелянт реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, а наявних у праві матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, апеляційний суд не вбачає правових підстав для зупинення провадження, а тому відмовляє у задоволенні цього клопотання.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладаючи на нього відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина останнього підтверджується зібраними по справі доказами.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

За приписами КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.

За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку, на поліцейського.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 126 КУпАП, були повторно досліджені наявні в матеріалах справи докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 814838 від 31.05.2024 року, згідно якого водій ОСОБА_1 31 травня 2024 року о 13 годині 45 хвилин, керуючи мопедом «Honda Dio», без реєстраційного номера, по АДРЕСА_1 , не мав посвідчення водія відповідно категорії, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, повторно протягом року протягався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п.п. 2.1 Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Подія зафіксована на ПВР 471621, 267886. На протоколі про адміністративне правопорушення міститься особистий підпис ОСОБА_1

- постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №851814 від 04.05.2024 року, відповідно до якої працівником поліції розглянуто справу, в ході якої встановлено, що ОСОБА_1 04.05.2024 року по проспекту Центральний, село Нова Дофінівка, керував мопедом без посвідчення водія відповідної категорії, тобто немаючи права керувати таким транспортним засобом. ОСОБА_1 працівником поліції притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 3400 грн.

- диск з відеозаписом з портативних відеореєстраторів № 471621, 267886, з якого встановлено обставини зупинки поліцейськими ОСОБА_1 на мопеді «Хонда Діо» та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.5 ст. 126 КУпАП, зокрема вбачається, що в ОСОБА_1 було відсутнє посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, та під час спілкування з поліцейським ОСОБА_1 пояснив, що він вже притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Вбачається, що ОСОБА_1 ставиться в провинну повторне протягом року порушення п. 2.1 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Згідно п. 2.1а Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Зазначене узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», згідно яких водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух тощо.

Згідно абз. 1-3 п. 2 Постанови про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 року № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 511) особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Так, частинами 2-4 ст. 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2); керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3); керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4).

Тобто, вбачається, що для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 5 ст.126 КУпАП, необхідно встановити факт керування особою, яка не має права керування таким транспортним засобом; або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; або позбавленою права керування транспортними засобами, і що таке керування є повторним протягом року.

Така кваліфікуюча ознака, як повторність, доводиться наявністю діючої постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за керування транспортним засобом без права керування (ч. 2 ст. 126 КУпАП), за яке протягом одного року її вже було піддано адміністративному стягненню.

Факт керування транспортним засобом доводиться відео-фіксацією правопорушення або поясненнями свідків (свідка).

В справі, що переглядається в апеляційному порядку, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом мопедом, підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 814838 від 31.05.2024 року та відеозаписом з ПВР № 471621, 267886, з якого вбачається факт керування ОСОБА_1 мопедом, що не заперечувалось і самим ОСОБА_1 .

Не заперечував дану обставину ОСОБА_1 і у поданій ним апеляційній скарзі.

Таким чином, вбачається, що під час розгляду справи суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Тобто, всупереч доводам апеляційної скарги щодо неповного, упередженого та одностороннього розгляду районним судом справи, апеляційний суд зауважує, що при апеляційному перегляді оскаржуваної постанови апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції вимог КУпАП, докази перевірені судом на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 251, 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, районний суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Доводи апеляційної скарги щодо некоректно складеного протоколу серії ААД №814838 від 31.05.2024 року, а саме те, що паспортні дані водія зазначені в протоколі повністю відрізняються від паспортних даних ОСОБА_1 , апеляційним судом не приймаються, так як з відеозапису долученого до матеріалів справи, встановлено що саме ОСОБА_1 було вказано поліцейським свої паспортні дані, про що в свою чергу говорить підпис на протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 814838 від 31.05.2024 року.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, тобто вина особи, так як ОСОБА_1 не знав про наявність першої постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №851814 від 04.05.2024 року, спростовується матеріалами справи, а саме відеозаписом з ПВР № 471621, 267886, який об`єктивно висвітлює обставини події, де під час спілкування з поліцейськими, ОСОБА_1 вказав на те, що вже притягувався постановою серії БАД №851814 від 04.05.2024 року. Дана позиція виникала на стадії апеляційного провадження, що суперечить доктрині правової визначеності.

Також, згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної постанови суду першої інстанції та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ч. 5 ст. 126 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, районним судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Сільченко Максима Вячеславовича - залишити без задоволення.

Постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 липня 2024 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе