ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 615/1038/24 Головуючий І інстанції -
Провадження № 33/818/1213/24 Логвінов А.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Кружиліна О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Михайлюка А.В.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Степаненко О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Степаненко Ольги Григорівни на постанову судді Валківського районного суду Харківської області від 27 червня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою судді Валківського районного суду Харківської області від 27 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з вказаною постановою, захисник ОСОБА_1 адвокат Степаненко О.Г. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, захисник посилається на невідповідність постанови судді положенням КУпАП, статті 62 Конституції України та винесення постанови без врахування рішення ЄСПЛ.

Звертає увагу, що суддею змінено фабулу протоколу, не вказавши точного місця вчинення правопорушення.

Вважає, що зупинка автомобіля була незаконною, відповідно всі подальші вимоги поліцейських, особа яка керує транспортним засобом не зобов`язана виконувати.

Посилається на те, що наявний в матеріалах справі відеозапис не містить доказів порушення ОСОБА_1 вимог пункту 2.5 ПДР України, а лише фіксує оголошення постанови про притягнення останньої до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що ОСОБА_1 не є водієм в розумінні вимог пункту 1.10 ПДР України, оскільки вона не отримувала посвідчення водія, відповідно не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП.

За обставинами події захисник зазначає, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, 19 травня 2024 року після 21:00 год. вона керувала транспортним засобом «Daewoo Nubira», який належить їй на праві сумісної власності з чоловіком. В автомобілі також перебували її донька та чоловік, який навчав її керуванню автомобілем. Рухаючись у с. Високопілля її було запинено поліцейськими, після чого було складено постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом за відсутності посвідчення водія.

ОСОБА_1 вважала, що зі сторони поліцейських було упереджене ставлення, оскільки вони діяли не в межах закону, а упереджене ставлення до неї обумовлено тим, що в січня 2024 року поліцейським Ходарченко, після відмови ОСОБА_1 на його залицяння, ним складено протокол про порушення правил торгівля, який згодом був визнаний судом незаконним.

Дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , її захисника адвоката Степаненко О.Г., які апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Визнаючи винним та накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП суддя виходив з того, що в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України.

З таким висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.

Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судовим розглядом встановлено, що 19 травня 2024 року о 21:10 год. в с. Високопілля, вул. Миру, 76, ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом «Daewoo Nubira», д.н.з. НОМЕР_1 та була зупинена поліцейськими за допомогою проблискових маячків, у зв`язку з не увімкненням світлового покажчику при зміні напрямку руху. Під час спілкування з ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора та у закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 відмовилася.

Також поліцейськими встановлено, що ОСОБА_1 не має посвідчення водія.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксована на нагрудну камеру поліцейських, відповідно до вимог статті 266 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Відеозапис долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

Внаслідок зазначених подій, поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 014670 від 19 травня 2024 року за невиконання ОСОБА_1 вимог пункту 2.5 ПДР України, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є складовою адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, яким суддя надав належну правову оцінку.

Апеляційний суд вважає, що вимоги частини 2 статті 251, статей 256, 2652, 266, 268 КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейськими дотримано.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд визнає зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

Апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суддею, відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлені фактичні обставини адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що зупинка автомобіля була незаконною, є безпідставною, з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що автомобіль «Daewoo Nubira», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 поліцейськими зупинено за порушення вимог пунктів 9.2 «б», 2.1 «а», що стало наслідком притягнення її до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП.

Відповідно до статей 23, 35 Закону України «Про Національну поліцію», статей 130, 255, 266 КУпАП, вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» поліцейський є спеціально уповноваженою особою на зупинку транспортного засобу та виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Не знаходять свого обґрунтованого підтвердження й доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доказів порушення ОСОБА_1 вимог пункту 2.5 ПДР України, з огляду на вище встановлені обставини та спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом, де зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора та в закладі охорони здоров`я.

Є помилковими доводи апеляційної скарги щодо неможливості притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статі 130 КУпАП, з огляду на відсутність у неї посвідчення водія враховуючи наступне.

Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП є абсолютно визначеною та за своєю структурою є складною нормою права, тобто містить два або більше обов`язкових правил поведінки та закріплює однозначне правило поведінки, а саме керування транспортними засобами особами та виокремлює три самостійних суб`єкти відповідальності, а саме:

- водіїв;

- осіб, які навчають керуванню транспортним засобом;

- інших осіб.

Відповідно, оскільки ОСОБА_1 не має посвідчення водія до неї неможливо застосувати адміністративне стягнення у виді позбавлення спеціального права, оскільки такого права на момент вчинення адміністративного правопорушення, вона не мала та до теперішнього часу посвідчення водія не отримував.

В іншій же частині ОСОБА_1 несе адміністративну відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП на загальних підставах, як інша особа, яка керує транспортним засобом.

Не спростовують висновків судді та не впливають на кваліфікацію вчиненого правопорушення посилання в апеляційній скарзі про зазначення в протоколі адреси вчинення адміністративного правопорушення: АДРЕСА_1 , з огляду на таке.

Складання протоколу та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, апеляційний суд враховує, що відповідно до частини 3 статті 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до нього.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 від надання пояснень до протоколу відмовилася, будь-яких зауважень щодо його змісту не подавала.

Щодо упередженого ставлення поліцейських до ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає ці доводи суб`єктивним сприйняттям порушника, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження вказаних обставин.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП кваліфіковані правильно, її винуватість у вчиненні даного правопорушення повністю підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають, а доводи апеляційної скарги захисника зводяться до переоцінки встановлених суддею обставин справи.

У зв`язку із наведеним, під час апеляційного перегляду справи за доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Степаненко О.Г., апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови судді Валківського районного суду Харківської області від 27 червня 2024 року та закриття провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись статтями 1, 7, 23, 25, 33, 130, 245, 251, 252, 256, 2652, 266-267, 278-280, 284, 294, 295 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Степаненко Ольги Григорівни залишити без задоволення.

Постанову судді Валківського районного суду Харківської області від 27 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду О.А. Кружиліна