КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/4231/2024 Суддя суду апел. інст.-.ГлинянийВ.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Глиняний В.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківськогорайонного суду м. Києва від 25 липня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,проживає в АДРЕСА_1 . визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, та стягнуто судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

Судом встановлено, що в 13год 50хв10.06. 2024 року за адресою: місто Київ, вул. Щербакова, 36 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки « Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запахом алкоголю з порожнини рота: порушення мови та координації рухів.На вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованістьпостанови судді просить її скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1ст.130 КУпАП.

Апелянт зазначає, щовисновки судді не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки він не керував автомобілем, останній стояв у дворі будинку, в якому він проживає. В той день він був у стані алкогольного сп`яніння, коли підійшов до автомобіля між ним, його приятелем виник конфлікт з водієм автомобіля «Мерседес», що також стояв у дворі будинку, та ще з одним чоловіком. Поліцейські, що прибули до місця події склали на нього протокол про адміністративне правопорушення. Протокол він не підписав, так як не керував автомобілем, рапорт працівника поліції та пояснення особи, водія автомобіля «Мерседес», які лягли в основу протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсним обставинам події.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, що згідно ст.294 КУпАП дає можливість розглядати справу за відсутності апелянта.

Перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, зваживши доводи апеляційної скарги, вважаю, що відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скаргащодо оскаржуваного рішення.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Відповідно до вимог п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пункт 3 Розділу І Інструкції визначає, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність особи за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за передачу керування транспортним засобом особі,яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного , наркотичного чи іншого сп`яніння. За матеріалами адміністративно справи ОСОБА_2 вимоги вказаного пункту ПДР не виконав..

Всупереч доводам апеляційної скарги, порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД № 862619 від 10 червня 2024 року, з якого вбачається, що цього дня о 13 год. 50 хв. по вулиці Щербакова, 36 у м. Києві ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Фольксваген Пасат» д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; порушення координації рухів. Від проходження на вимогу поліцейського огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» або у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, підписаний особою, яка його склала.

Наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються відеозаписом нагрудної камери працівника поліції, долученим до протоколу, з якого встановлено, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляду у встановленому законом порядку на встановлення стану алкогольного сп`яніння, на що він не погодився. При цьому, працівники поліції вбачали у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, роз`ясняли йому наслідки відмови від проходження оглядуна встановлення такого стану.

З долучених до протоколу про адміністративне правопорушення пояснень ОСОБА_3 вбачається, що він 10 червня 2024 року повідомив працівників поліції про небезпечний рух «Фольксваген Пасат», д.н.з. НОМЕР_2 , водія автомобіля перебував у стані алкогольного сп`яніння, за деякий час патрульні зупинили даний автомобіль на вул. Щербакова, 36.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність письмових доказів у справі приходжу до висновку, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії водія ОСОБА_1 , які полягають у відмові пройти на вимогу поліцейського огляд на стан сп`яніння, як особою, яка керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, є порушенням п. 2.5. Правил дорожнього руху та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про безпідставність притягнення його до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 130 КУпАП, з посиланням на відсутність доказів керування ним транспортним засобом, на відсутність доказів законної зупинки працівниками поліції автомобіля слід визнати непереконливими, оскільки вони спростовуються зібраними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №862619 від 10 червня 2024 року, за яким ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу у якого поліцейські вбачали ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився на їх вимогу пройти огляд на встановлення стану такого сп`яніння. Подія мала місце в обідню пору 10 червня .2024 року по вул. Щербакова, 36 у м. Києві.; долученим до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився проходити огляд у встановленому порядку для визначення стану наркотичного сп`яніння: поясненнями ОСОБА_4 ; направленням ОСОБА_1 як водія на огляд до закладу охорони здоров`я для встановлення стану сп`яніння, видане 10 червня 2024 року о 14 годині.

Твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом правопорушення не заслуговують на увагу оскільки відповідно до положень ст.251 КУпАП доказом у справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішеннясправи,зокрема, такі дані встановлюються і протоколом про адміністративне правопорушення.

Не є переконливими і доводи ОСОБА_1 про недопустимість складеного протоколу про адміністративне правопорушення як доказу вчиненого адміністративного правопорушення з посиланням на те, що працівники поліції прибули до місця парковки його автомобіля із-за конфліктної ситуації з іншим водієм, оскільки жодних підтверджень цим обставинам ОСОБА_1 не надав як до суду першої інстанції, так і не долучив таких до апеляційної скарги. Не встановлено таких обставин і у переглянутому судом відеозапису з камери поліцейського, що долучений до протоколу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, є безпідставними доводи апеляційної скарги про недопустимість рапорту працівника поліції та пояснення свідка про обставин правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення як доказів події самого правопорушення.

Таким чином, висновок судді місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим та базується на сукупності доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено судом з дотриманням загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.П. Глиняний