БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2088/24
Провадження № 3/497/885/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.09.2024 року м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря судового засідання - Мунтянової В.Р.,

особи відносно, якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянина України, уродженця с. Червоний Яр, Кілійського району Одеської області, не інваліда, на утримані, якого двоє неповнолітніх дітей, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 особу, якого встановлено на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Кілійським РВ ГУМВС України в Одеській області від 18.10.2010 року, РНОКПП НОМЕР_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.172-15 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №264060 від 15.08.2024, який складено начальником відділення інспекторів прикордонної служби "ІНФОРМАЦІЯ_3", ОСОБА_2 слідує, що «12 серпня 2024 року о 20:35 годині від ППРМ надійшла інформація, що о 20:30 годині на напрямку ІНФОРМАЦІЯ_3, прикордонний знак 0750 в 3000 метрів від державного кордону, де прикордонний наряд ППРУ затримав двох гр.України. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які перебували в прикордонному наряді «Прикордонний патруль» в межах прикордонних знаків 0750-0750/02 з 08600 по 20:00 неналежним чином організували службу, що призвело до незаконного перетину кордону двома особами з України в РМ о 16:30 в районі прикордонного знаку 0750/01. Своїми діями гр. ОСОБА_1 вчинив правопорушення в особливий період (правовий режим воєнного стану) відповідальність за що передбачена ст.172-15 ч.2 КУпАП» (а.с.1).

За цим фактом начальником відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП.

В судовому засіданні 05.09.2024 року особа відносно, якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вину у вчиненні вищевказаного правопорушення не визнав.

Пояснив, що дійсно 12.08.2024 року заступив разом з ОСОБА_4 в наряд «Прикордонний патруль» з 08:00 години до 20:00 години в районі прикордонних знаків № 0750-0750/02 та почав нести службу з виконання поставленого завдання вперше, так як постійно проходить службу водієм зенітно-ракетного відділення (приккшр) ІНФОРМАЦІЯ_4 . До відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » був відкомандирований для посилення несення служби, та у відділенні прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » був вперше, це був перший день несення служби. Старшим нарядом був ОСОБА_3 , який надав наказ нести службу на польовій дорозі між двома територіями земельних ділянок, з яких: з ліва поле з сояшником, з права поле з кукурудзою, збирання якої на той час відбувалося. Наказано було перевіряти усі транспортні засоби, які рухалися на цій дорозі та пасажирів. Відстань від місця несення служби до лінії державного кордону була не менше 2 км, яка не проглядалася.

Для несення служби були видані технічні засоби: СПШ (сигнальний пістолет ОСОБА_5 , який застосовується вночі, бінокль з видимістю 800 метрів з одною пошкодженою лінзою, рацію, автомат ОСОБА_6 .

Під час несення служби не було виявлено сторонніх осіб, які мали б намір чи спробу руху до лінії державного кордону. Вже після завершення служби о 20:00 годині, після прибуття в наряд було отримано повідомлення від комісара прикордонної служби Республіки Молдова про затримання двох громадян України на відстані 3000 м від лінії кордону.

У подальшому заступник начальника віпс «ІНФОРМАЦІЯ_3» ОСОБА_7 у період часу з 22:25 до 23:35 години здійснив обстеження ділянки кордону України та прилеглої місцевості в районі прикордонного знаку 0750/01, де виявив на контрольно-слідовій смузі шириною 5 м. одну доріжку слідів, однієї особи в напрямку з України в Молдову з перетином через рів.

Стверджував, що лінія кордону в районі зазначених знаків в продовж дня патрулюється прикордонником, який об`їжджає на мотоциклі, і який не виявив цих слідів.

ОСОБА_1 звернув увагу, що наказу на патрулювання прикордонної смуги в районі прикордонних знаків 0750 - 0750/02 від старшого прикордонного наряду - ОСОБА_3 - він не отримував, поблизу контрольно-слідової смуги протягом всього часу несення служби - він не перебував, та будь-яким чином виявити осіб, які здійснювали перетин лінії кордону поза пунктом пропуску в районі прикордонних знаків 0750 - 0750/02 - фізично не мав можливості.

Більш того, службу він закінчив нести о 20:00 годині, а громадяни України, які незаконного перетнули корон були виявлені і затримані о 20:30 на території Молдови, тобто після того як він закінчив нести службу.

Просив врахувати, що він чітко виконував наказ старшого прикордонного наряду «Прикордонний патруль» ОСОБА_3 , а тому в його діях відсутній склад зазначеного адміністративного правопорушення.

Оцінивши сукупність досліджених доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 9 ч.1 КУпАП зазначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.ст.251, 252 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ст.172-15 ч. 2 КУпАП України, тобто недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідальність згідно ч. 2 ст. 172-15 КУпАП настає за недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду.

Об`єктивною стороною недбалості, тобто недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним. Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021 року справі № 185/12161/15-к вказав, що, при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про оборону України», особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, строк дії якого продовжено і на теперішній час.

Відповідно до ст.ст.11, 16, 17 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, крім іншого, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Відповідно до частин першої - третьої статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не містить даних, які вказують на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, зокрема не зазначено обставин, які б свідчили про його службову недбалість, які дії він зобов`язаний був вчинити та у який спосіб, невиконання яких ставиться йому у провину.

В протоколі також відсутнє посилання, до яких саме обов`язків військової служби недбало поставився ОСОБА_1 , якими нормами або іншими нормативно-правовими актами вони визначені.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на долучені до матеріалів справи докази, не встановлено факту недбалого ставлення військової службової особи, а саме ОСОБА_1 до військової служби вчинене в умовах особливого періоду, оскільки:

- не встановлено, що саме через недбалість ОСОБА_1 настали відповідні наслідки, оскільки він виконував наказ старшого прикордонного наряду «Прикордонний патруль» ОСОБА_8 , та ніс службу у чітко визначеному місці протягом часу з 08:00 по 20:00 годину;

- не встановлено осіб, які перетнули кордон та не підтверджено з якої саме ділянки цей перетин було проведено, оскільки комісар прикордонної поліції Республіки Молдова повідомив, що було затримано двох громадян України о 20:30 годині на відстані 3000 метрів від лінії кордону. Тобто де саме затримано - не відомо, на відповідні прикордонні знаки, які є спільними як для України так і Молдови - посилання відсутнє, час затримання 20:30 - тобто після завершення часу несення служби ОСОБА_1 . Окрім цього, було затримано двох громадян України, а доріжку слідів виявлено однієї особи;

- не зазначено, які саме конкретні обов`язки порушив ОСОБА_1 та, відповідно, що повинен був зробити у відповідному випадку;

- ОСОБА_1 не був забезпечений необхідними технічними засобами для належного виконання, покладених на нього обов`язків під час перебування в прикордонному наряді 12.08.2024 року «Прикордонний патруль» для того, щоб мати можливість спостерігати за лінією державного кордону на відстані понад 2 км.

Суду не надано схеми місця розташування прикордонного наряду «Прикордонний патруль» 12.08.2024 року, в якому ніс службу ОСОБА_1 по відношенню до лінії державного кордону з позначенням знаків 0750 - 07/52.

Сумнівним є також той факт, що протягом світового дня прикордонний наряд, який патрулює лінію кордону на транспортному засобі, слідів перетину на слідовій смузі - не виявив, а заступник начальника віпс «ІНФОРМАЦІЯ_3» ОСОБА_7 у темний період доби в проміжок часу з 22:25 до 23:35 години здійснюючи обстеження ділянки кордону України та прилеглої місцевості в районі прикордонного знаку 0750/01, виявив на контрольно-слідовій смузі шириною 5 м. одну доріжку слідів, однієї особи в напрямку з України в Молдову з перетином через рів.

Тому, обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, спростовуються вищезазначеним.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Судом під час з`ясування обставин щодо недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків не встановлено, що ОСОБА_1 зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину, адже військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином.

Разом з цим, суд переконався, що військовослужбовець ОСОБА_1 перебував у таких умовах, за яких не мав фактичної можливості здійснювати патрулювання лінії державного кордону в межах прикордонних знаків 0750 - 0750/02, оскільки не отримував такого наказу від старшого прикордонного наряду, тому належно виконував свої службові (посадові) обов`язки, а відтак відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

На підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

У відповідності до вимог ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Суд не уповноважений перебирати цей обов`язок на себе.

Суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищезазначеного, слід дійти висновку, що посадовою особою, яка склала протокол не надано жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч.2 ст.172-15 КУпАП, та яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язково слід наголосити, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії2, пункт 54 справи «Озеров проти Росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»).

У зв`язку із чим, суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винним у порушенні правил перетину державного кордону України, в судовому засіданні встановлено не було.

А відтак, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-15 КУпАП підлягає закриттю, оскільки положеннями ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. ч.2 ст.172-15, 247 ч.1 п.1. п.7, 254, 256, 266, 280, 283-289 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-15 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: С.В.Кодінцева