Справа № 346/3581/24
Провадження № 3/346/1908/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду П`ятковський В.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Коломийського районного відділу поліції ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жительку АДРЕСА_1 , непрацюючу, гр. України,

- за ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 23 червня 2024 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 205219, про те, що вона 23 червня 2024 року близько 13 год 40 хв в АДРЕСА_1 , лаялася нецензурними словами в сторону своєї свекрухи ОСОБА_3 , та погрожувала їй фізичною розправою, чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнала, вказала, що ОСОБА_5 приходиться їй свекрухою, вони спільно проживають, однак між ними тривалий час неприязні відносини. Вказане зумовлено тим, що її чоловік при допомозі своєї матері, її свекрухи, без її згоди як матері, вивіз спільну дитину за кордон у Бельгію та перешкоджає їм у спілкуванні.

Проаналізувавши матеріали справи, беручи до уваги пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, суд дійшов наступних висновків.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема, слід з`ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд в тому числі, вирішує питання правильності складання протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Як видно із протоколу про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_4 встановлено, що остання за місцем проживання вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно матері, в ході якого лаялася нецензурними словами.

Однак, будь-яких належних доказів в підтвердження вказаної у протоколі інформації працівниками поліції не надано. Так, до протоколу долучено протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 23 червня 2024 року і письмові пояснення ОСОБА_3 , про обставини конфлікту з дочкою

В той же час до протоколу не долучено письмові пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності хоча і зазначено, що вони оформлені на окремому аркуші. Як і не опитано можливих свідків події.

Також, склад адміністративного правопорушення у протоколі відносно ОСОБА_4 не відповідає фабулі ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, оскільки, поліцейський зазначив, що своїми діями ОСОБА_4 вчинила домашнє насильство психологічного характеру, однак не йдеться про те, що вказаними діями могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно зі ст.ст. 62,129 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

З вказаного можна зробити висновок про неналежне дослідження працівником поліції, який оформляв адміністративні матеріали обставини правопорушення.

Виходячи з положень ч.1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суд з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» від 30 травня 2013 року та «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу ( оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, є неприпустимим, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово наголошено, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій.

Враховуючи вище викладені обставини, суд приходить до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а відтак і відсутність в діях ОСОБА_4 складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд вважає необхідним провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.cт. 221, 247 ч.1 п.1, 266, 284, 294 КпАП України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173-2 ч.1 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, згідно п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд на протязі десяти днів, з дня винесення постанови.

Суддя: П`ятковський В. І.