Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1357/24
Провадження № 3/382/858/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. Яготин

Суддя Яготинського районного суду Київської області Нарольський М. М., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за ч. 1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

У липні до суду надійшло три справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З урахуванням встановлених обставин та відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП справу про адміністративне правопорушення № 382/1357/24 (провадження № 3/382/858/24) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення № 382/1376/24 (провадження № 3/382/871/24) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення № 382/1377/24 (провадження № 3/382/872/24) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно об`єднати для спільного розгляду.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 937769 від 19.07.2024 року ОСОБА_1 19.07.2024 року о 14 год. 40 хв. вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно співмешканки свого онука ОСОБА_3 , яка виражалася у виказуванні образ відносно останньої, що могло спричинити шкоду психологічному здоров`ю потерпілої. Подія відбувалася за місцем спільного проживання з потерпілою в АДРЕСА_2 , чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім цього, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 203872 від 20.07.2024 року ОСОБА_1 20.07.2024 року вчинила конфлікт з громадянкою ОСОБА_3 , чим порушила ТЗП від 19.07.2024 року серії АА №351820 заборона в будь-який спосіб контактувати, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КупАП.

Крім цього, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №203871 від 20.07.2024 року ОСОБА_1 20.07.2024 року близько 21 години 20 хвилин, вчинила конфлікт зі співмешканкою ОСОБА_3 , в ході якого в її бік виражалася нецензурними словами, в ході чого своїми діями могла спричинити шкоду психологічному здоров`ю, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Судова повістка направлялася на адресу, зазначену у протоколі. Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. Будь-яких заяв та клопотань від неї не надійшло. У зв`язку з цим суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, оскільки відповідно до ст. 268 КУпАП її присутність у вказаній категорії справи не є обов`язковою. Потерпіла ОСОБА_3 в судові засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань від неї не надходило.

Про надходження на розгляд суду вказаної справи, з огляду на судову практику ЄСПЛ, було повідомлено прокурора Яготинського відділу Бориспільської окружної прокуратури Київської області. Прокурор не скористався правом на участь у розгляді справи. Участь прокурора у вказаній категорії справ не є обов`язковою відповідно до ст. 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні Смірнов проти України (рішення від 08.11.2005 року у справі Смірнов проти України , заява № 36655/02), у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється у залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Також, у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення від 16 лютого 2017 року у справі Каракуця проти України ( Karakutsya v. Ukraine ), заява № 18986/06, § 71).

Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Орган (посадова особа), у відповідності з приписами статті 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно завдається шкода.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у статті 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Отже, самі по собі, зокрема, крики та словесні образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише в тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, а дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 937769 від 19.07.2024 року вказано, що «19.07.2024 року о 14 год. 40 хв. громадянка ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно співмешканки свого онука ОСОБА_3 , яка виражалася у виказуванні образ відносно останньої, що могло спричинити шкоду психологічному здоров`ю потерпілої». Подія відбувалася за місцем спільного проживання з потерпілою в АДРЕСА_2 , чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім цього, у протоколі серії ВАД № 203872 від 20.07.2024 року вказано, що «20.07.2024 року, громадянка ОСОБА_1 вчинила конфлікт з громадянкою ОСОБА_3 , чим порушила ТЗП від 19.07.2024 року серії АА №351820 заборона в будь-який спосіб контактувати», чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КупАП.

Крім цього, у протоколі серії ВАД №203871 від 20.07.2024 року вказано, що «20.07.2024 року близько 21 години 20 хвилин, громадянка ОСОБА_1 вчинила конфлікт зі співмешканкою ОСОБА_3 , в ході якого в її бік виражалася нецензурними словами, в ході чого своїми діями могла спричинити шкоду психологічному здоров`ю», чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з тим, обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено, що висловлювання нецензурною лайкою викликали у потерпілої побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоду її психічному здоров`ю.

З долучених до матеріалів справи пояснень ОСОБА_3 від 19.07.2024 року убачається, що «…Я проживаю за вказаною адресою спільно зі співмешканцем ОСОБА_4 та дитиною. На території подвір`я мешкає у жилій літній кухні бабуся мого співмешканця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так, 19.07.2024 року близько 14 год. 40 хв. я вийшла на подвір`я, де була бабуся. Я їй сказала, що необхідно сплатити за використання газу, оскільки між нами була домовленість, що ми платимо за світло, а вона за газ. Баба відреагувала неадекватно та стала на мене кричати. В ході даної сварки вона виказувала в мою адресу образливі слова, виражалася нецензурно. Я її просила припинити протиправні дії, але вона ніяк не реагувала».

Крім цього з долучених до матеріалів справи пояснень ОСОБА_3 від 20.07.2024 року убачається, що «…я ОСОБА_3 , 20.07.2024 року, знаходилася за місцем свого проживання, близько 21 год. 20 хв. на грунті раптово неприязних відносин виникла словесна сварка з бабусею мого громадянського чоловіка ОСОБА_1 . Так як остання почала безпідставно висловлюватися нецензурними словами, кидалася в бійку. На одноразові зауваження припинити протиправні дії не реагувала. В подальшому залишила місце проживання та по власній волі пішла ночувати до своєї доньки, яка проживає поряд».

При цьому, жодних конкретних висловів, які ображають чи принижують людську гідність, жодних погрозливих висловів зі змісту яких можна дійти висновку про те, що ОСОБА_1 дійсно вчинила домашнє насильство психологічного характеру ОСОБА_3 в своїх поясненнях не наводить, вказуючи лише, що ОСОБА_1 нецензурно виражалася в її бік. Жодних висловів або дій, які можуть бути інтерпретовані, як насильство психологічного характеру ОСОБА_3 в своїх поясненнях не наводить.

Суд звертає увагу, що самі по собі словесні образи, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої, не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 19.07.2024 року та 20.07.2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Крім цього, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Тобто, суб`єктами правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, мають бути особи, якщо не родичі, то такі, які спільно проживають однією сім`єю.

Разом із тим, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відносяться до суб`єктів правопорушення за ст. 173-2 КУпАП (стаття 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Суд розглядає справу про адміністративне правопорушення лише в межах обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; перекваліфіковувати дії, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до статті 62 Конституції України винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми законодавства, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 36, 173-2, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати адміністративні матеріали за № 382/1357/24 (провадження № 3/382/858/24), № 382/1376/24 (провадження № 3/382/871/24) та № 382/1377/24 (провадження № 3/382/872/24) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених. ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в одне провадження під загальним № 382/1357/24 (провадження № 3/382/858/24).

Провадження в справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя М. М. Нарольський