Єдиний унікальний номер: 379/1035/24
Провадження № 3/379/500/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 рокум.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Музиченко О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли 04.09.2024 з з батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП НП України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортні дані та дані РНОКПП в матеріалах справи відсутні, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого, до адміністративної відповідальності раніше притягувався неодноразово,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И Л А :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАД № 126754, складеного 11.08.2024 поліцейським в 2 р 2 б 2 ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП НП України рядовим поліції Какана А.О. на ОСОБА_2 за ст. 173 КУпАП, 11.08.2024 року о 18 год. 40 хв. Таращанський район с. Мала Березнянка вул. Шевченка, 26, гр. ОСОБА_2 неодноразово виражався нецензурною лайкою в сторону працівників поліції, чим порушив громадський порядок та спокій громадян, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

У судове засідання особа, відносно якої складно протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належно.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 173 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Приймаючи до уваги поведінку ОСОБА_2 , який не з`являється до суду у судові засідання, вважаю за можливе провести розгляд справи без його участі відповідно до складеного протоколу про адміністративне правопорушення та на підставі наявних у справі доказів з метою розгляду справи у визначені чинним законодавством строки.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріли справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшла таких висновків.

Статтею 173 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, є нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Безпосереднім об`єктом охорони за ст. 173 КУпАП є громадський порядок.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Обов`язковою ознакою для кваліфікації дій особи, як «дрібне хуліганство» необхідна наявність такого обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу ст. 173 КУпАП як «громадське місце».

Громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони (ст. 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення»).

Зокрема, громадським місцем є ліфт, таксофон, приміщення та територія закладів охорони здоров`я, навчальних закладів, дитячих майданчиків, спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, закладів фізичної культури і спорту, під`їзди житлових будинків, підземні переходи, транспорт загального користування, що використовується для перевезення пасажирів, приміщення закладів ресторанного господарства, об`єктів культурного призначення, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ, стаціонарно обладнані зупинки маршрутних транспортних засобів, приміщення підприємств, установ та організацій усіх форм власності, готелів та аналогічних засобів розміщення громадян, гуртожитків, аеропортів та вокзалів.

Однак, в законодавстві України не визначено єдиного чіткого поняття «громадське місце». Законодавець відсилає до різноманітних джерел, які визначають, що саме підпадає під термін «громадське місце». Так наряду з терміном «громадське місце», наведеним у Законі України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», у п.5 ч.3 ст.13 Закону України «Про участь громадян в охороні громадського порядку і державного кордону» від 22.06.2002 також дається орієнтований перелік громадських місць, до яких зараховано клуби, кінотеатри, стадіони та інші. Таким чином, зазначений перелік громадських місць не є вичерпним.

Крім того, відповідно до п. 36, п. 37, п. 39 глави 4 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого Наказом Генерального прокурора 30.06.2020 № 298 (у редакції від 18.08.2023) до громадських місць належать місця, що використовуються громадянами для спільної роботи, відпочинку, пересування, проведення масових заходів та інших потреб (вулиці, площі, вокзали, аеропорти, магазини, кафе, бари, ресторани, музеї, клуби, пляжі в період їх роботи, а також громадський транспорт під час перебування в ньому громадян, ділянки лісу, поля під час проведення на їх території організованих масових зібрань), приміщення вокзалів, пасажирські (приміські) потяги, літаки, катери, пароплави, перони, платформи, пристані та інші місця під час очікування посадки та висадки пасажирів.

Вулицею вважається відкрита частина території міста чи населеного пункту (крім приміщень та будівель), на якій перебувають громадяни, рухається транспорт і до якої є вільний доступ у будь-яку пору року та час доби. Також вулицею вважається проїжджа частина дороги, у тому числі автомагістралі, тротуари, площі, проспекти, бульвари, набережні, мости, шляхопроводи, естакади, проїзди, зупинки громадського транспорту, парки, сквери, провулки, завулки, двори, за винятком приватних домоволодінь, уключаючи зелені насадження та елементи благоустрою.

Не вважаються такими, що вчинені у громадських місцях, кримінальні правопорушення, що скоюються протягом тривалого часу (продовжувані кримінальні правопорушення), та кримінальні правопорушення, вчинені у приміщеннях, відведених для проживання (хоча б тимчасово), і тих, які виконують функції житла (власні домоволодіння, квартири, жилі кімнати будівель та приміщень готелів, гуртожитків, санаторіїв, пансіонатів, профілакторіїв, будинків відпочинку, кемпінгів), учинені в місцях загального користування за місцем проживання, на сходах, сходовій клітці, на горищах, у підвалах, ліфтах жилих будинків, учинені на території підприємств, установ та організацій (незалежно від обмеження до них доступу адміністрацією), крім випадків, коли особи, які знаходяться у вказаних місцях, своїми неправомірними діями порушують інтереси сторонніх осіб (наприклад особа, перебуваючи на балконі чи у вікні квартири, викрикує непристойні слова або своїми діями порушує спокій громадян).

З огляду на зазначене, можна зробити висновок, що загальними рисами громадських місць є їх суспільна значущість для задоволення суспільних потреб та інтересів людини, а також їх публічність, що передбачає вільний доступ і їх спільне використання необмеженою кількістю людей.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД № 126754 вбачається, що 11.08.2024 року о 18 год. 40 хв. АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_2 неодноразово виражався нецензурною лайкою в сторону працівників поліції. При цьому, у фабулі протоколу не конкретизовано, чи вказана у ньому адреса є громадським місцем, чи приватним домоволодінням. Встановити цю обставину з матеріалів справи без допиту ОСОБА_2 , явка якого в судове засідання не забезпечена, неможливо.

За таких обставин у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а саме матеріали справи не містять доказів, що вчинені ним дії охоплюються об`єктивною стороною складу даного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка має бути підтверджена належними та допустимими доказами.

З наведеного суд висновує про відсутність доказів вчинення дрібного хуліганства щодо працівників поліції та даних, які би «поза розумним сумнівом» підтверджували винуватість ОСОБА_2 у вчиненні такого хуліганства, а відповідно, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищезазначене, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 173 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу цього адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 1, 9, 23, 33, 38, 247, 266, 268, 276-285 КУпАП та відповідно до ст. 173 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Суддя Таращанського районного суду Київської області Ольга МУЗИЧЕНКО