Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 3/641/1450/2024Справа №: 641/3539/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року

Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Боговський Д.Є., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 2 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2024 року об 15:34, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2107» державний номер НОМЕР_2 , по пр. Льва Ландау коло будинку № 6 в м. Харкові з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження обстеження на стан сп`яніння не відмовився, відповідно до результатів алкотесту № 2486 від 20.05.2024, який проводився за допомогою приладу DRAGER 6820, рівень алкоголю дорівнює 0,35 проміллей. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута у відсутність правопорушника, якщо він був своєчасно повідомлений про день та час розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить по умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно зі ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, чи є обставини зм`якшуючі або обтяжуючі відповідальність, чи заподіяна матеріальна шкода, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 20 травня 2024 року на водія ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.9а ПДР України, за яке передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП, як повторне протягом року вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме як керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.04.2024, ОСОБА_1 було визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами адміністративної справи: даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 644949 від 20.05.2024, даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння, даними огляду на стан алкогольного сп`яніння, даними алкотесту № 2486 від 20.05.2024 року, копією постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.04.2024, якою ОСОБА_1 було визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора співробітника поліції, відповідно до якого останній погодився на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводить згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Виходячи з вказаних доказів, суд вважає, що вина ОСОБА_1 вищевказаними матеріалами адміністративної справи повністю підтверджується і своїми діями останній скоїв правопорушення передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, як повторне протягом року вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме як керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відсутні.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейськими дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 266, 268 КУпАП, Інструкції.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер скоєного правопорушення, дані про особу, що притягається до адміністративної відповідальності та вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами без оплатного вилучення транспортного засобу.

Керуючись ст.ст. 256, 268, 276, 277, 280, 283, 284, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять грн. 60 коп.).

У разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП, штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в десятиденний строк з дня її оголошення.

Суддя - Д. Є. Боговський