П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2024 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Валігурська Л.В.

за участю секретаря: Цілинської А.В.

розглянувши матеріали, які надійшли з Херсонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берислав Херсонської області, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №115453 ОСОБА_1 19.07.2024 о 17:50 годині за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно батька ОСОБА_2 , а саме: вчинив сварку, в ході якої виражався нецензурними словами, погрожував фізичною розправою.

Дії ОСОБА_1 особою уповноваженою на складання протоколу кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП як вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого..

Під час судового розгляду ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, заперечив проти обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. Дав показання про те, що проживає за однією адресою з ОСОБА_2 та своєю матір`ю ОСОБА_3 . Між ним та потерпілим протягом тривалого часу виникають конфлікти на фоні користування спільною квартирою, проте їх ініціатором є саме ОСОБА_4 , який зловживає спиртними напоями і під впливом останніх поводить себе неадекватно. Крім того він постійно провокує на конфлікти та ображає матір.

Зазначив, що 19.07.2024 пішов до магазину, проте йому зателефонувала матір і повідомила, що ОСОБА_4 її побив. Коли він повернувся додому, то ОСОБА_4 закрився у себе в кімнаті, а мати повідомила, що вже викликала поліцію. Фактично до приїзду поліції у нього жодного спілкування з ОСОБА_4 не було, а коли приїхала поліція, то він можливо і підвищував голос на батька, але це було обумовлено обуренням з приводу відношення до матері.

Позицію ОСОБА_1 підтвердила і допитана в якості свідка ОСОБА_3 , яка зазначила, що 19.07.2024 у неї виник конфлікт з ОСОБА_4 , який зачіпав їх продукти. Вона зробила йому зауваження і вони почали сваритись. ОСОБА_4 штовхнув її, через що вона вдарилась та упала. Не зважаючи на це змогла підвестись і викликати поліцію та зателефонувала сину. Зауважила, що дійсно сварки виникають через проблеми щодо користування спільним майном, чому передував тривалий період його поділу в судовому порядку. Заперечила, що ОСОБА_5 ображав потерпілого та погрожував розправою.

Крім того ОСОБА_5 на обґрунтування своєї позиції надав суду рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26.07.2024, відповідно до якого задоволено заяву ОСОБА_3 та видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 з огляду на події, які мали місце 19.07.2024.

Потерпілий ОСОБА_2 під час судового розгляду пояснив, що дійсно між ним та ОСОБА_5 протягом останніх років відбуваються конфлікти на фоні поділу майна, який тривав довгий час. 19.07.2024 у нього жодних конфліктів з ОСОБА_5 не відбувалось, навпаки саме останній повернувшись додому став йому погрожувати та ображати.

Так вина ОСОБА_1 згідно досліджених судом матеріалів, наданих на підтвердження інкримінованих йому протиправних дій, обґрунтована особою уповноваженою на складання протоколу наступними дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №115453 від 19.07.2024, який містить відомості, щодо дати, часу, місця та способу вчинення адміністративного правопорушення;

- заявою ОСОБА_2 від 19.07.2024, відповідно до якої потерпілий просить вжити заходів до сина ОСОБА_1 , який 19.07.2024 близько 17:50 години вчинив домашнє насильство психологічного характеру, висловлювався нецензурною лайкою;

- письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , в яких зазначав, що 19.07.2024 близько 17:50 години ОСОБА_1 висловлювався відносно нього нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких зазначав, що у нього склалися складні відносини з батьком ОСОБА_2 , оскільки він зловживає спиртними напоями, в результаті чого вчиняє різного роду конфліктні ситуації, на зауваження не реагує, поводить себе дивно. 19.07.2024 о 17:20 годині ОСОБА_1 вийшов до магазину, коли в цей час подзвонила мати та повідомила, що батько вчинив конфлікт. Коли ОСОБА_1 повернувся додому, то почав робити зауваження батькові;

- формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, проведеної відносно ОСОБА_1 від 19.07.2024, відповідно до якої визначено рівень небезпеки середній.

Дослідивши наведені вище докази, суд приходить до наступних висновків.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За нормами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Спеціальним Законом, який визначає відповідні поняття, що застосовано у ст. 173-2 КУпАП, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII (далі Закон), відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 якого домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім?єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству (ч. ч. 2, 3 ст. 3 Закону).

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону).

Державна політика у сфері запобігання та протидії домашньому насильству спрямована на забезпечення комплексного інтегрованого підходу до подолання домашнього насильства, надання всебічної допомоги постраждалим особам та утвердження ненасильницького характеру приватних стосунків (ч. 1 ст. 5 Закону).

Виходячи із диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення є настання певних наслідків від вчинення винною особою дій фізичного, психологічного чи економічного характеру по відношенню до потерпілого, а саме: завдання чи ймовірна можливість завдання шкоди фізичному чи психологічному здоров`ю особи, відносно якої вчинені такі дії. Таким чином, законодавцем встановлено, що відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП наступає за психологічне насильство, яке могло завдати або завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

При цьому, зі змісту диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вбачається, що не кожне психологічне насильство може завдати або завдає шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Обов`язок довести, що вчинене психологічне насильство могло завдати або завдало шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого покладається на посадову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з тим протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, як і показання всіх учасників конфлікту 19.07.2024, надані суду, свідчать про те, що останні є взаємовиключними, тоді як фактично матеріали справи не містять жодних доказів, що потерпілому могла бути або завдана шкода психічному здоров?ю, тоді як досліджені судом докази та показання сторін створюють переконання, що між ним та потерпілим виник конфлікт на побутовому ґрунті, обумовленими спірними правовідносинами щодо права користування спільною квартирою.

Крім того суд звертає увагу на ту обставину, що формулювання протиправних дій, інкримінованих ОСОБА_5 містить лише посилання на вчинення ним дій психологічного характеру, проте відсутнє посилання на спричинення відповідних наслідків, таких як шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої особи, що свідчить про неповноту сформульованого обвинувачення, що також позбавляє суд можливості встановити відповідні обставини, що у свою чергу виключає можливість кваліфікації його дій за ст. 173-2 КУпАП.

У свою чергу Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Отже, в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 173-2, 247, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: Людмила ВАЛІГУРСЬКА