Справа № 760/6187/24
№ апеляційного провадження: 33/824/3715/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Бурлака О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Крижанівська Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника Мазура Максима Васильовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 18 червня 2024 року, винесену за результатами розгляду матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою захисник Мазур М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, просив, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що при розгляді справи судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, суд не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Зазначає, що оскаржувану постанову винесено в судовому засіданні за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, оскільки не було задоволено клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, чим позбавлено захисника можливості надати пояснення щодо клопотання про закриття провадження у справі. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що ОСОБА_1 керував автомобілем, зокрема, у стані алкогольного сп`яніння. В порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 1403 від 17 грудня 2008 року та Інструкції порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не було залучено свідків. Зміни внесені до КУпАП згідно із Законом № 1231-ХІ від 16 лютого 2021 року передбачають можливість поліцейським не залучати свідків лише в разі здійснення відеозапису під час проведення огляду з використанням спеціального технічного засобу, а не під час відмови водія від такого огляду. Крім того, працівниками поліції було грубо порушено процедуру огляду на стан сп`яніння. Звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що також спростовує висновки суду першої інстанції про доведеність факту керування ним транспортним засобом.

В судовому засіданні захисник Столяренко Т.П., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити з наведених у ній підстав.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, суд відповідно до вимог ст. 250, ч. 6 ст. 294 КУпАП вважав за можливе слухати справу за його відсутності.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Приймаючи постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим з огляду на наступне.

Так, до суду був наданий протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 720357, в якому зазначено, що 29 лютого 2024 року о 23 год. 40 хв. в м. Києві, по пр. Відрадний, 103, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку вказаний водій відмовився під відеозапис на бодікамеру №471228, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

До протоколу було долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, розписку ОСОБА_2 від 29 лютого 2024 року, в якій вона підтвердила факт відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1555854 від 01 березня 2024 року та CD диск із відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції (а.с. 2, 3, 4, 7).

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність.

Виходячи з вказаних норм законодавства, сама по собі відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є складом адміністративного правопорушення та тягне за собою адміністративну відповідальність передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції досліджено відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 була пред`явленавимога щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі та забезпечена можливість для виконання водієм вказаного вище обов`язку, проте,ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду. З відеозаписів вбачається, що працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 наслідки такої відмови, а також роз`яснено його права та обов`язки, однак, на неодноразові пропозиції поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 згоди не надав. Як наслідок, обов`язок, встановлений п. 2.5 Правил дорожнього руху водій, не виконав (а.с. 7).

ОСОБА_1 не спростовував факт відмови ним від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Жодних пояснень про те, що він не керував транспортним засобом ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначив.

За таких обставин, суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника ОСОБА_1 про те, що матеріали справи не містять доказів того, що він керував транспортним засобом, є безпідставними, оскільки вказані посилання не відповідають матеріалам справи, в тому числі й відеозапису з нагрудної камери працівника поліції.

Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_1 жодних заперечень на те, що він не керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції не висловлював. При цьому, під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 , повідомив їм, що вживав алкоголь, в зв`язку з чим і відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Суд також приймає до уваги ту обставину, щозгідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1555854 від 01 березня 2024 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у зв`язку із тим, що керуючи транспортним засобом не працювала фара ближнього світла та при перевірці документів у водія не було при собі посвідчення водія. Вказана обставина також підтверджує факт керування особою транспортним засобом та відповідає обставинам, зафіксованим на нагрудну камеру працівника поліції. Із зазначеною постановою ОСОБА_1 погодився, дії працівників поліції не оскаржував.

Апеляційний суд відхиляє доводи захисника Колпакова П.С. про порушення порядкуоглядуОСОБА_1 та виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, оскільки такі доводи не спростовують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Також суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівниками поліції не було залучено двох свідків, а зміни внесені до КУпАП згідно із Законом №1231-ХІ від 16 лютого 2021 року передбачають можливість поліцейським не залучати свідків лише в разі здійснення відеозапису під час проведення огляду з використанням спеціального технічного засобу, а не під час відмови водія від такого огляду.

Так Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» №1231-IX від 16 лютого 2021 року, який набув чинності 17 березня 2021 року, ч. 2 ст. 266 КУпАП викладена в редакції, за змістом якої під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Частиною 3 прикінцевих положень зазначеного Закону встановлено обов`язок Кабінету Міністрів України у шестимісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Оскільки п. 4, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, та п. 6 розділу ІІ Інструкції порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, передбачають обов`язкове залучення свідків під час огляду особи на стан сп`яніння, апеляційний суд вважає, що зазначені норми не відповідають чинній редакції ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Згідно з частиною третьою статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

У даному випадку застосуванню підлягає саме ч. 2 ст. 266 КУпАП в чинній редакції, а також положення порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, та Інструкція порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, в реакції в частині, що не суперечать їй.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що положення ч. 2 ст. 266 КУпАП, відповідно до якої під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, стосується також і випадків, коли під час спроби поліцейського провести огляд водія на місці зупинки транспортного засобу, останній відмовляється від такого огляду та висловлює свою незгоду не тільки проходити огляд на місці, а й незгоду проїхати до медичного закладу для огляду взагалі.

Відтак, зазначена відмова може бути зафіксована у відповідності до вимог зазначеної статті за допомогою відеозапису без необхідності залучення свідків.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 о 00 год. 10 хв. 01 березня 2024 року було відсторонено від керування транспортними засобами, про що свідчить розписка написана ОСОБА_2 (а.с. 3).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга захисника Мазура М.В., подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення, а постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 18 червня 2024 року залишенню без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Мазура Максима Васильовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 18 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Крижанівська