Справа № 339/274/24 156
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 вересня 2024 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С., з участю захисника Воробця Р.М. розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого столяром лісотехнічного коледжу, неодруженого, інваліда 3 групи
за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
якому роз`яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст.268 КУпАП,-
ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому не визнав, пояснив, що працівник поліції його не правомірно зупинив, оскільки він не порушував правила дорожнього руху, а тільки «вильнув» машиною через проблеми з ногою (є інвалідом 3 групи). Погодився пройти огляд на стан сп"яніння за допомогою приладу, з результатами не був згідний, так як не вживав спиртне. В лікарню йому не пропонували проїхати та пройти огляд. Він відійшов у магазин, а коли повернувся, то нікого не було на місці його зупинки. В поліцію не викликали і в його присутності нічого не складали і не зачитували.
Захисник Воробець Р.М. просить провадження в справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки порушена процедура огляду на стан сп"яніння працівниками поліції, які не запронували ОСОБА_1 пройти огляд в найближчому медичному закладі, не зачитали протокол, як акт звинувачення, не роз"яснили йому прав та обв"язків, в тому числі на захисника.
З такими доводами не можна погодитися, оскільки в матеріалах справи є наявні докази, які беззаперечно свідчать про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правлпорущення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Згідно положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Як вбачається з матеріалів справи, за порушення Правил дорожнього руху працівник поліції склав постанову серії ЕНА №2454211 від 23 червня 2024 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП у вигляді штрафу розміром 1190 грн за те, що він у темну пору доби (в умовах недостатньої видимості) керував транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком (а.с.9).
Враховуючи те, що вищенаведена постанова у визначеному законом порядку оскаржена не була, а отже є чинною, відсутні підстави вважати, що працівники поліції, зупиняючи транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , діяли без достатніх на це підстав.
Також, працівниками поліції встановлено, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп"яніння, в зв"язку з чим йому запропоновано пройти огляд на стан сп"яніння.
Так, відповідно до п. 2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Однак, ОСОБА_1 порушив вказані вимоги та керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.9А Правил дорожнього руху України.
ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу та від пояснень згідно ст.63 Конституції України, про що вказано у протоколі.
Факт вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 підтверджується показниками приладу Алкотест 6810, результат тесту - 2.44 проміле та актом огляду (а.с.2-4), які не підписані ОСОБА_1 .
В матеріалах справи наявне свідоцтво про перевірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/4777, чинне до 04 жовтня 2024 року про відповідність вимогам закону приладу Газоаналізатора ALCOTEST 6810 (а.с.10-11, 13).
Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, огляд не проводився в КНП Долинська БЛ в зв"язку з відмовою ОСОБА_1 (а.с.5).
Крім того, довідкою заступника начальника ВП №1 Калуського РВП в Івано-Франківській області ГУНП Халацького Р. підтверджено, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія, яке вилучено (а.с.6, 8).
Зміст вказаних вище доказів повністю підтверджується відеоматеріалами з нагрудного відеореєстратора інспектора поліції, які долучені до матеріалів провадження та містяться на диску (а.с.14).
Так, згідно ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до статті 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, суд дослідив відеозапис з нагрудних відеокамер інспектора патрульної поліції, де чітко зафіксована основна об`єктивна інформація в такому вигляді, як відбувалися події тоді проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Тому суд визнає належним і допустимим доказом, який підтверджує обставини, викладені в протоколі, відеозапис з камери поліцейського, що долучений до матеріалів справи та міститься на DVD-диску.
Підстав вважати відеозапис змонтованим немає і цей відеозапис є прямим і беззаперечним доказом винуватості ОСОБА_1 .
На відеофіксації, зокрема зафіксовано, як працівники поліції на службовому автомобілі з увімкненими проблисковими маячками їдуть за автомобілем, який не зупиняється. Автомобіль включив покажчик повороту та з`їхав на узбіччя. Працівник поліції підходить до водія, запитує, що це за така манера керування та вказує, що з автомобіля чути запах алкоголю, але водій заперечує. Працівник поліції вказує водієві ознаки сп"яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, але він їх заперечує. Працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу і він погоджується. Проходить тест, результат 2.44 проміле, з яким ОСОБА_1 на запитання працівника поліції не погоджується. Працівник поліції двічі запитує водія чи бажає він проїхати в лікувальний заклад пройти аналогічний тест, але він не погоджується. Працівник поліції вказує, що норма 0.2, а результат тесту 2.44 проміле, що в 10 разів більше. ОСОБА_1 намагається домовитися, щоб не складали протокол і працівник поліції пояснює, що за це кримінальна відповідальність.
ОСОБА_1 вів себе неадекватно, намагався вдарити працівника поліції, підійшов ходить до свого автомобіля та хотів втекти на автомобілі, але працівник поліції зупиняє його та вказує що його відсторонено від керування. ОСОБА_1 відмовляється підписувати і отримувати копію протоколу і покинув місце події.
Слід звернути увагу на те, що дані відеозапису свідчать про те, що ОСОБА_1 по завершенню огляду на стан сп`яніння, який було проведено поліцейським із застосуванням спеціального технічного засобу, не підписав результат такого огляду та не бажав спростувати вказаний результат шляхом проведення відповідного огляду у медичному закладі на вимоги працівників поліції, які були заявлені двічі.
При цьому, поліцейський роз"яснив ОСОБА_1 про допустиму норму- 0.2 проміле, запропонував спростувати такий показник шляхом проведення огляду в медичному закладі, від чого водій відмовився та намагався домовитися з працівником поліції щодо не складання протоколу.
Тому пояснення ОСОБА_1 надані в судовому засіданні щодо його невинуватості слід визнати такими, що суперечать матеріалам справи та дані з метою уникнення його від адміністративної відповідальності.
Наданими суду матеріалами, поза всяким розумним сумнівом доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку для самого водія та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.
Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суддя згідно вимог ст. 23,33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника та ступінь його вини.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Тому з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 605.60 грн.
На підставі викладеного, ч.1 ст.130 КУпАП та керуючись ст. 283,284 КУпАП,-
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.
Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Згідно з ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.