ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/7414/22 Головуючий в 1 інст. Звєздова Н.С.
Провадження №33/807/64/24 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 31 березня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп., без позбавлення права керування транспортними засобами,

стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Згідно з постановою суду, 11 грудня 2022 року о 14.00 годині в м.Оріхів, Запорізької області по вул.Гоголя, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу «Alcotest Drager» та в медичному закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Просить викликати в судове засідання та допитати таких осіб:

- поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він заперечує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Посилається на те, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, в його присутності працівниками поліції будь-які процесуальні документи щодо нього не складалися.

Посилається на те, що ані протокол про адміністративне правопорушення, ані акт огляду він не підписував. Вказані документи були підписані іншою особою.

Окрім того, вказує, що суд першої інстанції розглянув справу без допиту свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (даних осіб він взагалі ніколи не бачив), чим порушив право на захист.

Вважає сумнівним і те, що пояснення заповнювалися свідками. З пояснень свідків убачається, що вони написані одним і тим самим почерком. У зв`язку із чим, вищевказані пояснення свідків не можуть бути визнані належним та допустимим доказом, оскільки містяться на бланку, заповненому працівником поліції.

Звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні його пояснення, а також фіксація адміністративного правопорушення та проведення процесуальних дій.

Також, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази порушення ним ПДР України, а відтак зупинка транспортного засобу під його керуванням є безпідставною.

Заявлене ОСОБА_1 клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 у розгляді справи участі не брав, згідно з матеріалами справи 18 серпня 2023 року захисником-адвокатом Чернявською М.О. було подано до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, 22 серпня 2023 року захисник-адвокат Чернявська М.О. ознайомилась з матеріалами справи, що підтверджується її особистим підписом, та вже 31 серпня 2023 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, тобто зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не вбачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

ОСОБА_1 неодноразово викликався у судові засідання суду апеляційної інстанції, проте, жодного разу не з`явився. В судове засідання, призначене на 19 липня 2024 року, ОСОБА_1 теж не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки до суду апеляційної інстанції не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання від останнього до суду також не надходило.

Суд апеляційної інстанції неодноразово відкладав апеляційний розгляд провадження за клопотаннями ОСОБА_1 . При цьому, в більшості таких клопотань не було вказано причин, які об`єктивно унеможливлювали участь ОСОБА_1 у судових засіданнях у призначений день та час.

Така процесуальна поведінка розцінюється апеляційним судом як небажання брати участь у розгляді справи.

Разом з цим, подальше відкладення апеляційного розгляду через неявку ОСОБА_1 може затягнути цей розгляд на невизначений час.

З урахування викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 , що узгоджується з положеннями ст.294 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №106005 від 11 грудня 2022 року згідно з яким,11 грудня 2022 року о 14.00 годині в м.Оріхів, Запорізької області по вул.Гоголя, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_1 . з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу «Alcotest Drager» та в медичному закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 грудня 2022 року;

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого убачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова, хитка хода. Огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Alcotest Drager 6810 не проводився у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 , що підтверджується його особистим підписом та підписами двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ;

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 11 грудня 2022 року;

Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.

Як зазначено в оскаржуваній постанові суду, при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 участі не брав.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 також не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду апеляційної інстанції не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання від останнього до суду не надходило.

На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Стосовно доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо безпідставності зупинки транспортного засобу під його керуванням, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Відповідно до положень п.п.1,3 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Підстави для зупинки транспортного засобу визначені у статті 35 Закону України «Про Національну поліцію».

В матеріалах справи немає відомостей щодо причини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_6 .

Разом з цим, згідно з наявними в справі доказами, ОСОБА_1 не оспорював на місці зупинки транспортного засобу законності такої зупинки, зауваження з цього приводу під час оформлення адміністративного матеріалу, в т.ч. протоколу про адміністративне правопорушення, він не подавав та жодних клопотань про перевірку вказаного питання, від самого ОСОБА_1 до суду не надходило.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що відсутність в матеріалах справи вищевказаної інформації сама по собі не свідчить про незаконність дій працівників поліції, тим більше не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення.

Що стосується доводів ОСОБА_1 , викладених в апеляційній скарзі про те, що він не керував транспортним засобом, то суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними та такими, що спростовуються наявними у справі доказами в т.ч. письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , долучених до матеріалів справи.

Так, згідно з письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 , наданих під час оформлення адміністративних матеріалів, останній пояснив, що він, 11 грудня 2022 року був запрошений в якості свідка, де в його присутності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810 та у закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився від проходження медичного огляду в його присутності.

Згідно з письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 , наданих під час оформлення адміністративних матеріалів, останній пояснив, що він, 11 грудня 2022 року був запрошений в якості свідка, де в його присутності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6810 та у закладі охорони здоров`я на що, останній відмовився від проходження медичного огляду в його присутності.

Вищевказані пояснення свідків оформлені на однакових, частково заповнених комп`ютерним способом бланках. Рукописний текст пояснень виконаний поліцейським ОСОБА_7 та під поясненнями міститься особистий підпис свідків про те, що вказані пояснення записані вірно.

За наведених обставин, вважати ці пояснення недопустимими доказами, жодних підстав немає.

Також відсутні об`єктивні причини вважати пояснення свідків недостовірними, оскільки вони повністю узгоджуються між собою та з іншими наявними в справі доказами.

Сумнівів в тому, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_1 , у суду апеляційної інстанції немає, оскільки вказані обставини в повній мірі доведено належними та допустимими доказами.

Об`єктивних даних про те, що транспортним засобом керувала інша особа, в матеріалах справи немає.

Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

В свою чергу, статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому Інструкція), згідно з якими, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягає у відмові водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність у такої особи ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

В цьому випадку ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 , допиту свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (на що звертає увагу апелянт), не завадило суду повно і всебічно з`ясувати обставини справи та постановити законне та обґрунтоване рішення.

Більше того, в матеріалах цієї справи відсутні клопотання ОСОБА_1 про виклик будь-яких осіб.

В свою чергу, суд не вправі за власною ініціативою збирати докази.

Отже, за таких обставин, апеляційний суд не убачає порушення процесуальних прав ОСОБА_1 під час розгляду справи, з огляду і на те, що ОСОБА_1 знав, що його справа буде розглядатися Шевченківським районним судом м.Запоріжжя, розгляд цієї справи неодноразово відкладався через неявку ОСОБА_1 , долею своєї справи останній не цікавився.

За таких обставин, апеляційний суд не убачає порушення процесуальних прав ОСОБА_1 під час розгляду справи.

При апеляційному розгляді ОСОБА_1 мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права, в т.ч. заявляти клопотання про виклик та допит свідків тощо, проте, жодного разу до суду апеляційної інстанції він не з`явився та своє письмове клопотання, викладене в апеляційній скарзі, щодо виклику певних осіб, не підтримав, більш того, клопотання, яке відображене в апеляційній скарзі, невмотивоване належним чином, а наведені лише загальні формулювання.

З приводу доводів ОСОБА_1 про те, що ані протокол про адміністративне правопорушення, ані акт огляду він не підписував та вказані документи були підписані іншою особою та складались у його відсутність, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження викладеного.

В тому числі, відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 звертався зі скаргами на дії працівників у встановленому законодавством порядку.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що матеріал справи не містять фіксацію адміністративного правопорушення та проведення процесуальних дій, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з матеріалами справи, під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння були присутні двоє свідків, що не суперечить наведеним вище вимогам ст.266 КУпАП.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

У зазначеному протоколі міститься підпис самого ОСОБА_1 без будь-яких зауважень. Від надання пояснень у письмовій формі ОСОБА_1 відмовився.

Даних про те, що ОСОБА_1 оспорював відомості, зазначені у протоколі, в установленому законом порядку, в матеріалах справи немає.

Всі докази, наявні в справі, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.

Достовірність цих доказів апелянтом у встановленому законом порядку не спростовано.

Вина ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

При дослідженні матеріалів справи порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 31 березня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 31 березня 2023року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 336/7414/22