ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2024

Справа № 497/1973/24

Провадження № 3/497/842/24

13.09.2024 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Раца В.А.,

за участю секретаря судового засідання Божевої І.Д.,

прокурора Дундер Е.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Болград Одеської області, матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, які надійшли від Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Криничне Болградського району Одеської області, громадянина України, який тимчасово не працевлаштований, на момент вчинення правопорушення займав посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції Болградського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України (книжка) серії НОМЕР_1 , виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу №122/2024 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, ОСОБА_1 , припинивши діяльність з 15.11.2021 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції Болградського РВП ГУНП в Одеській області, будучи суб`єктом декларування відповідно до п.п. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VІІ «Про запобігання корупції», суб`єктом згідно Примітки ст.172-6 КУпАП, як особа яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, в порушення абз.2 ч.2 ст.45 Закону, несвоєчасно, без поважних причин, 01.03.2024 подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію з позначкою «я припинив виконувати функції держави або органу місцевого самоврядування (після звільнення)» за 2021 рік. Протокол про адміністративне правопорушення складено за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

09.09.2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Карагяур В.І., який підтвердив свої повноваження електронним ордером серії ВН №1401217 від 21 серпня 2024 року, надав через підсистему «Електронний суд», клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Представник зазначає, що ОСОБА_1 дізнавшись про необхідність подачі декларації у строк до 31.01.2024, на офіційному сайті НАЗК здійснив усі необхідні дії щодо заповнення та відправив 31 січня 2024 року щорічну декларацію за 2021 рік (після звільнення). 01.03.2024 року він дізнавшись про допущення технічної помилки подав виправлену декларацію. Таким чином, умислу на неподання декларації у нього не було, оскільки він вважав, що вчасно подав правильну декларацію.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав, підтримав клопотання свого захисника ОСОБА_2 від 09.09.2024 року, пояснив, що він 15.11.2021 року звільнився з посади, яка відповідає суб`єкту декларування. Під час воєнного стану було припинено подачу декларацій службовцями та іншими особами, але 12.10.2023 було відновлено обов`язок декларування. Відповідно до роз`яснень НАЗК було зазначено, що щорічну декларацію за 2021 рік необхідно подати у термін до 31.01.2024 року. 31.01.2024 року він подав декларацію в якій помилково вказав «при звільненні», в той час як необхідно було вказати «я припинив виконувати функції держави або місцевого самоврядування (після звільнення)». Про цю його помилку він дізнався лише 01.03.2024 року, тому в цей день створив декларацію типу «щорічна» із вірною позначкою. Тобто ніякого умислу у нього не було, помилка у виправленій декларації не стосувалася якихось фінансових недоліків, це було виправлення типу декларації. Він вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, тому просить закрити провадження по справі.

Прокурор Дундер Е.В. підтримала протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Надала суду висновок щодо наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення. У висновку зазначила, що на ОСОБА_1 , як на поліцейського, поширюється дія п.«з» п.1 ч.1 ст. 3 , абз 15 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» та ч.1 ст. 61, ч.1 ст. 19 Закону України «Про національну поліцію». Він повинен був до 31.01.2024 року подати декларацію за 2021 рік з поміткою «я припинив виконувати функції держави або органу місцевого самоврядування (після звільнення)», яку він подав лише о 17:37 годині 01.03.2024 року. Тому, за її висновком, ОСОБА_1 повинен понести адміністративну відповідальність, передбачену санкцією ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши думку прокурора та заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За частиною 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 1 ЗУ «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України та законів України та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність поліції, та Присяги поліцейського. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно по підпункту «з» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є: поліцейські.

Отже ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції».

Наказом начальника ГУНП в Одеській області від 08.11.2021 року №1820 о/с, інспектора сектору реагування патрульної поліції Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 з 15.11.2021 року звільнено за його рапортом зі служби в поліції через хворобу та 15.11.2021 року він отримав свою трудову книжку.

Тобто 15.11.2021 р. є останнім днем служби ОСОБА_1 .

Згідно з абз.2 ч.2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в»- «ґ» пункту 2 ч.1 ст. 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому ч.1 цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

На виконання вимог Закону ОСОБА_1 повинен був подати декларацію після звільнення до 1 квітня 2022 року, але Указом Президента України від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації на території України введено воєнний стан, який діє до теперішнього часу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону, НАЗК з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.

Частиною 5 ст. 12 Закону визначено, що нормативно-правові акти НАЗК підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Нормативно-правові акти НАЗК, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самим актом, але не раніше дня офіційного опублікування.

Нормативно-правові акти НАЗК після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях.

Так, НАЗК відповідно до роз`яснень від 07.03.2022 р. «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю в умовах воєнного стану (подання декларації, повідомлення валютного рахунка в установі банку нерезидента, проведення перевірок)», які розроблені з урахуванням положень Закону України від 03.03.2022 № 2115-ІХ «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» - відтерміновано обов`язок подання декларації.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб. Уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» № 3384-ІХ, який набрав чинності 12.10.2023 року відновлено обов`язок декларування.

Відповідно до роз`яснень НАЗК «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунку)» від 13.11.2023 №4 встановлено, що щорічну декларацію за 2021 рік необхідно подати у термін до 31.01.2024 року.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 подав 31 січня 2024 року о 22 годині 56 хвилин декларацію при звільненні з позначкою «При звільнненні (охоплює період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями) 16.11.2021 31.12.2021, в той час як повинен був встановити позначку «я припинив виконувати функції держави або органу місцевого самоврядування (після звільнення)» за 2021 рік.

Саме ця помилка стала приводом для виправлення в декларації та надіслання виправленої декларації від 01 березня 2024 року о 17 годині 23 хвилин.

Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, крім декларації кандидата на посаду.

Розділом II Порядку заповнення та подання декларації визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування шляхом заповнення відповідної електронної форми після автентифікації у персональному електронному кабінеті.

Декларація подається незалежно від того, перебуває суб`єкт декларування в Україні чи за її межами.

Наказом НАЗК від 08.11.2023 № 252/23 «Про затвердження форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» затверджено форму декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 172-6 КУпАП, є формальним, оскільки не передбачає настання наслідків, водночас суб`єкт правопорушення усвідомлює протиправність вчиненого ним діяння (дії або бездіяльності).

Виходячи із диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, що вчиняється суб`єктом правопорушення, який усвідомив, що його бездіяльність у неподанні (без поважних причин) декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в строки встановлені Законом, призвела до порушення Закону (тобто є протиправною) і подальше свідоме неподання декларації може призвести до кримінальній відповідальності за статтею 366-3 Кримінального кодексу України, суб`єкт правопорушення, з метою припинення такого порушення і небажання бути притягнутим до кримінальної відповідальності, вже після пропуску строків подання декларації умисно подає декларацію і бажає так чинити, при цьому розуміє, що тим самим фактично визнає свою провину і викриває себе у вчиненні адміністративного правопорушення за несвоєчасне її подання.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення за несвоєчасне неподання декларації буде відсутня у разі об`єктивної неможливості вчасного її подання, тобто поважних причин (неналежна робота Реєстру, хвороба, інша непереборна сила, що унеможливлює вчасне подання декларації), і її подальше несвоєчасне подання декларації не утворює склад адміністративного правопорушення, окрім випадків, коли суб`єкт правопорушення вже після усунення таких причин, свідомо бездіє тривалий час і не подає декларацію.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series А заява N 25).

Крім того, у справі "Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom" (N 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 N 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.96 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При цьому суд приймає вмотивовану постанову тільки в межах викладених уповноваженою посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення та обсягу доказів, наявних в матеріалах справи.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та додані до протоколу.

У зв`язку з чим, в матеріалах справи є лише сумніви щодо наявності вини в діях ОСОБА_1 , взагалі не встановлено умислу, що є суб`єктивною ознакою даного адміністративного правопорушення, а відтак згідно статті 62 Конституції України суд такі сумніви повинен трактувати на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові ВС/КАС від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Згідно з ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутній склад та подія адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 фактично виконані вимоги законодавства щодо строків декларування, а лише технічна помилка у формі декларації не може свідчити про склад правопорушення, суд вважає за необхідне провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 33-35, 172-6 ч., 221, 247, 268, 280, 283, 284, 285, 287 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області.

Суддя В.А.Раца