Справа № 134/1292/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 вересня 2024 року с-ще Крижопіль

Суддя Крижопільського районного суду Вінницької області Кантониста О.О., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, пенсіонерку, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст. 127 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

ОСОБА_1 22 грудня 2023 року о 19 год. 00 хв. в селищі Крижопіль по вул. Чабанюка перейшла проїзну частину в невстановленому місці, а саме поза пішохідним переходом, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього руху, чим спричинила створення аварійної обстановки, змусивши водія транспортного засобу AUDI А4, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по дорозі, різко змінити швидкість, чим порушила вимоги п. п. 1.5, 4.14 а) Правил дорожнього руху, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 127 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 визнала вину та підтвердила вказані в протоколі обставини. Просила звільнити її від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням, оскільки передбачений санкцією ч. 4 ст. 127 КУпАП штраф є занадто обтяжливим для неї, а громадські роботи до неї не можуть бути застосовані в силу її похилого віку. Зобов`язалася в подальшому не допускати правопорушень.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суддя дійшла наступних висновків.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.5. Правил дорожнього руху передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинна створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Пунктом 4.14 а) Правил дорожнього руху визначено, що пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху.

Відповідальність за ч. 1 ст. 127 КУпАП настає за непокору пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху, а за ч. 4 ст. 127 КУпАП - за порушення, передбачені частиною першою або другою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки.

Термін «створення аварійної обстановки» вживається в ч. 4 ст. 127 КУпАП і передбачає примушення інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 127 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 183916 від 12 липня 2024 року та постановою про закриття кримінального провадження від 24.06.2024 року.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня норма, яка б передбачала можливість накладення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом.

Разом з тим, ст. 22 КУпАП надає можливість органу (посадовій особі), уповноваженому вирішувати справу, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративної відповідальності.

Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Так, у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Будь-яких застережень щодо неможливості застосування до окремих адміністративних правопорушень положень ст. 22 КУпАП закон не містить.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи та беручи до уваги особу правопорушниці ОСОБА_1 , яка визнала вину та щиро розкаялася, є особою похилого віку, суд вважає можливим звільнити її від адміністративної відповідальності через малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 283, 284 КУпАП, суддя

постановила:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 127 КУпАП, та на підставі ст. 22 КУпАП від адміністративної відповідальності звільнити, обмежившись усним зауваженням.

Провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена через Крижопільський районний суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя