Справа № 510/159/24
Провадження № 3/510/220/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2024 року м. Рені

Суддя Ренійського районного суду Одеської області Дудник В.І., розглядаючи матеріали, що надійшли від ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. м. Одеса, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як виходить з наданих адміністративних матеріалів, 19.01.2024р. о 22.30 год. на парковці 296 км автодороги М-15 Одеса-Рені, водій ОСОБА_1 керував автомобілем DAF з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

Внаслідок виявленого порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001р., відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 адвокат Урум А.Д., надав додаткові письмові пояснення по справі, відповідно яких зазначив про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху, недоведеності вини, а отже і відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Долучив до матеріалів справи копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 , його додаткові письмові пояснення та письмові пояснення ОСОБА_2 , просив закрити провадження по справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, про причини своєї не явки суд не повідомив, клопотань або заяв не надходило.

До адміністративних матеріалів додані докази, які були досліджені під час судового розгляду справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 124120 від 19.01.2024р.; витяг на особу з інформаційного порталу НП; посвідчення водія ОСОБА_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу DAF XF 460 FT, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію спеціалізованого напівпричепу самоскиду Benalu С39С17, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; рапорт № 262 від 19.01.2024р.; протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 124119 від 19.01.2024р. складений відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП; письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 19.01.2024р.; додаткові письмові пояснення адвоката Урум А.Д. від 17.07.2024р.; додаткові письмові пояснення ОСОБА_1 та письмові пояснення ОСОБА_2 ; паспорт громадянина України ОСОБА_1 , серія НОМЕР_3 , виданий 02.06.2003р. Жовтневим РВ Криворізького МУ УМВС України Дніпропетровської області.

Інших доказів на момент розгляду справи суду не надано.

Дослідивши матеріали справи та додані до неї докази, слід зазначити наступне.

Відносно доданих до адміністративних матеріалів письмових пояснень свідка ОСОБА_3 від 19.01.2024р., суд зазначає, що письмові пояснення свідка ОСОБА_3 від 19.01.2024р., хоча за змістом і вказують на можливе перебування особи яка керувала транспортним засобом DAF XF 460 FT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, однак чітко не визначають особу, так само й не визначають за яких висновків (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці) свідок дійшов при твердженні перебування особи з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Крім того, відібрані поліцейським пояснення не містять підпису ОСОБА_3 на підтвердження достовірності їх викладення.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що додані до адміністративних матеріалів письмові пояснення свідка ОСОБА_3 від 19.01.2024р. є недопустимими доказами.

Також суд зазначає, що долучені під час розгляду справи письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не містять дати їх складання та доказів на підтвердження викладених обставин, тому судом до уваги не беруться.

Відносно зазначення адвокатом Урум А.Д. у додаткових письмових поясненнях про невідповідність підпису ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення, з підписом в його паспорті, слід зазначити, що хоча підписи і різняться, однак перевірити зазначені обставини за відсутності можливості отримання доказів на їх підтвердження у передбачений законом спосіб, суд не має можливості. Клопотань про призначення експертизи під час розгляду справи заявлено не було.

Отож, розглянувши матеріали справи та додані до неї докази, суд дійшов висновку, що у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слід відмовити з наступних підстав.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року N 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 (із змінами та доповненнями) (далі ПДР України).

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 1.10 ПДР України встановлено, що водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. 2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5. ПДР України).

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

У КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановлюється в конкретній справі.

У вищевказаних процесуальних документах, зокрема, необхідно викласти всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, і обґрунтувати наявність складу правопорушення та його кваліфікацію, зазначити відомості про свідків правопорушення, якщо вони є.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду, визначена інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015р. № 1452/735 (далі - інструкція).

Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі виникнення підозри у перебуванні водія в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Пунктом 2 розділу І інструкції визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейським встановлено перебування 19.01.2024р. ОСОБА_1 , з такими ознаками сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини рота.

Відповідно п. 6 розділу І інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Положеннями ч. 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже законодавцем визначено, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП складається поліцейським у разі, якщо особа відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки з допомогою технічних засобів так і в медичному закладі.

В порушення зазначеного, у адміністративних матеріалах відсутні акт огляду та відеозапис, а всі інші докази, безумовно, поза розумним сумнівом не підтверджують відмови ОСОБА_1 від проходження огляду поліцейським на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, так само як складання форми направлення ОСОБА_1 на огляд на стан сп`яніння до найближчого закладу охорони здоров`я та ознайомлення із нею, відмови від проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я.

Натомість суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в його постанові від 10.07.2020 року у справі №420/647/19, адміністративне провадження №К/9901/32880/19, сам по собі тільки протокол про адміністративне правопорушення і рапорт поліцейського не може слугувати достатніми доказами доведеності винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які повинні бути вчинені відповідно до вимог закону.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, суддя приходить до переконання, що достатніх, допустимих та безсумнівних доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, при обставинах, зазначених у протоколі, яким визначаються межі даного судового розгляду, суду не надано, його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення не доведена.

За цих обставин суд закриває адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 221, 245, 247 ч. 1 п. 1, 248, 251, 252, 266, 271, 280, 283-285, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

У притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відмовити. Провадження у справі закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст.ст. 32, 321 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя В.І. Дудник