Справа № 206/3258/24
Провадження № 3/206/1498/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2024 року м. Дніпро

Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Плінська А.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшли справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.173-2 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 , які постановою судді були об`єднані в одне провадження.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №173242 зазначено, що 04.06.2024 року близько 10-00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї невістки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: висловлювалась в її бік нецензурною лайкою, ображала, що призвело до побоювання за своє життя та здоров`я у постраждалої особи.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №217578 зазначено, що 04.06.2024 року близько 10-00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: висловлювалась в його бік нецензурною лайкою, ображала, що призвело до побоювання за своє життя та здоров`я у постраждалої особи.

ОСОБА_1 в судовому засіданні провину не визнала та пояснила, що проживає в одній квартирі з сином та невісткою. Ця квартира раніше належала їй. Тепер власником квартири є її син ОСОБА_3 . Син з невісткою роблять нестерпним її життя в квартирі. Забороняють їй користуватись ванною, щоб прати, ходити в туалет, коли вони вдома. Вона вимушена ходити в туалет у відро в своїй кімнаті, там же і прати свої речі. Вона боїться за своє життя, тому всі ліки носить із собою, щоб син із невісткою не отруїли. Також із собою носить камінчик для самозахисту. На колінах у залі судового засідання благала невістку, щоб їй купили чи зняли окреме житло. Ніякого насильства щодо невістки та сина вона не могла вчинити, оскільки вони більші за неї та вона сама їх боїться. Може і розлила трохи води в туалеті, а вони викликали з цього приводу поліцію

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вони з чоловіком знаходились у своїй кімнаті, коли пропало світло свекруха почала стукати в їх кімнату, кричати, щоб вони відчинили двері. Спочатку вони не реагували, однак коли вона почала розливати воду в туалеті та погрожувати, що затопить сусідів, а їм доведеться платити, вони з чоловіком вийшли з кімнати. Між ними розпочалась сварка. Свекруха висловлювалась на їх адресу нецензурною лайкою. Вона це робить постійно. Свекруха не платить комунальні послуги, хоча всіма послуга користується. Вона пошкоджує майно. Завдає їм матеріальної та психологічної шкоди. Роз`їхатись свекруха не бажає, оскільки згодна з`їхати тільки у разі того, якщо вони куплять їй квартиру поряд з тією, де вони зараз живуть.

Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що в той день прийшов додому і ліг відпочивати. Коли почув гуркіт у ванній кімнаті. Мати ОСОБА_1 почала кричати і лаятися в їх бік. Потім стала бити по дверях їх кімнати. Потім почув, як на підлогу полилась вода. Мати стали кричати, якщо не відчинять двері, то вона затопить сусідів. Тоді, вони викликали поліцію. Мати постійно висловлюється в його бік та дружини образливими словами, погрожує фізичною розправою. Квартиру в якій вони мешкають йому подарувала мати, а взамін він сплатив борги за комунальні послуги, які накопились. Зняти матері окреме житло чи придбати, він не бажає.

Аналогічні покази ОСОБА_3 надав будучи допитаним у якості свідка.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Відповідно до ст.252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

За положеннями статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон) визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

За результатами розгляду справи суд виносить постанову, зміст якої має містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи (частина друга статті 283 КУпАП).

Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що протокол, який складено відповідальною особою, повинен містити відомості про обставини, що характеризують суть адміністративного правопорушення у відповідності до диспозиції інкримінованої статті із визначенням: суб`єкта, суб`єктивної сторони, об`єкта, об`єктивної сторони, оскільки протокол за своєю суттю та призначенням, крім доказового значення, представляє собою обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення (проступку) в межах якого суд здійснює розгляд справи.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, полягає у вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо).

Судом установлено, що між ОСОБА_1 , її сином ОСОБА_3 та невісткою ОСОБА_2 склались неприязні конфліктні відносини. В дату та час зазначений в протоколах про адміністративні правопорушення між ними виник черговий конфлікт. Підставою цього конфлікту та інших конфліктів є неузгодженість щодо порядку користування спільною житловою площею.

Суд зауважує, що не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

Так, конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Типи конфліктів: 1. «Реальний конфлікт» - це конфлікт, який об`єктивно існує і адекватно сприймається; 2. «Випадковий, або умовний, конфлікт» - залежить від обставин, що можуть змінюватися, але ці обставини не усвідомлюються конфліктуючими сторонами; 3. «Зміщений конфлікт» - реальний конфлікт, за яким приховується інший конфлікт, що є справжнім чинником конфліктної ситуації; 4. «Помилково дописаний конфлікт» - конфлікт, що помилково тлумачиться; 5. «Латентний конфлікт» - конфлікт, який має відбутися, але не виникає тому, що не усвідомлюється; 6. «Хибний конфлікт» - у цьому випадку реальних підстав для конфлікту не існує, об`єктивно його немає, але він виникає у свідомості конфліктуючих сторін через помилкове сприймання та розуміння ситуації.

Конфлікт - ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Щоб подолати конфлікт, слід визначити підстави його виникнення, визначити сфери, причини і рівень; проаналізувати власні почуття та емоції щодо конфлікту; зрозуміти глибинні інтереси кожного учасника конфлікту; обрати оптимальну модель поведінки; запропонувати ідеї щодо вирішення конфлікту, які задовольняють усі сторони; обрати правильне рішення та втілити його в життя.

До компетенції суду не належить питання врегулювання конфліктних ситуацій в сім`ї в порядку положень КУпАП.

Під домашнє насильство, зокрема, психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Разом з цим, у діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Фактично, обставини, які були викладені в протоколах про адміністративні правопорушення та встановлені в судовому засіданні, викликані сімейною сваркою щодо спільного проживання у квартирі, а не протиправною поведінкою ОСОБА_1 , яка б підпадала під диспозицію ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За положенням ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з принципу верховенства права конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно першою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищезазначене, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно неї необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в її діях складу цих адміністративних правопорушень.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст.283, 284, 287, 289, 294 КУпАП ,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.173-2 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена в Дніпровський апеляційний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: А.В. Плінська