БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 3/356/340/24
Справа № 356/601/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2024 суддя Березанського міського суду Київської області Капшученко І. О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 15.07.2019, орган, що видав - 3219, РНОКПП НОМЕР_2 , тимчасово не працюючого,

за ч. 1 ст. 164 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 659750 від 20.08.2024, ОСОБА_1 20.08.2024 о 15 годині 55 хвилин в м. Березань Київської області, по вул. Ілона Маска керував транспортним засобом Lanos, д.н.з. НОМЕР_3 , надавав послуги з перевезення пасажирів служба таксі на платній основі без документів дозвільного характеру, а саме без одержання документа дозвільного характеру для здійснення підприємницької діяльності, чим порушив ч.ч. 2, 5 ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

09.09.2024 через канцелярію суду ОСОБА_1 подав письмові пояснення, в яких порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» заперечив, вказавши, що не належить до категорій осіб, вказаних у ч.ч. 2, 5 ст. 39 цього Закону. Окрім того, зауважив, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази вчинення даного правопорушення, відсутні пояснення особи, якій було надано послугу, свідків, а також докази системності вчинення правопорушення. За таких обставин, просив суд провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.10-12).

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, в письмових поясненнях від 09.09.2024 просив розгляд справи проводити без його участі (а.с.6,9-12).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи вказане, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 268 КУпАП, згідно яких при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 164 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_1 .

Так, частиною 1 статті 164 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензія - запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про рішення органу ліцензування щодо наявності у суб`єкта господарювання права на провадження визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Так, пунктом 24 частини 1 статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, що діяльність з перевезення пасажирів автомобільним транспортом підлягає ліцензуванню.

Згідно ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату; автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Частиною третьою статті 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів, в тому числі, на надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі.

Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Вимоги до документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, зокрема, перевезення пасажирів на таксі, встановлені статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме документи для юридичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі: для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України; для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі: для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України; для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для юридичної особи, що здійснює перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України; для водія легкового автомобіля - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копія договору із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для автомобільного самозайнятого перевізника: ліцензія, посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сервісна книжка, медична довідка.

Доказами згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи вказане, вина ОСОБА_1 у вчиненому за наведених вище обставин підтверджується сукупністю наданих суду доказів, що повністю узгоджуються між собою та не викликають сумніву у їх достовірності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 659750 від 20.08.2024 (а.с.1), фотографією (а.с.2), відеозаписом «164 Неткач» на DVD-диску (а.с.3).

Так, з дослідженого судом відеозапису вбачається, що за вказаних у протоколі обставин працівниками поліції було зупинено автомобіль Lanos, д.н.з. НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_1 , на даху якого знаходиться відповідний ліхтар "таксі" та в салоні якого знаходився один пасажир (00:00:00 00:00:57 файлу «164 Неткач»).

В ході з`ясування обставин адміністративного правопорушення ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що займається перевезенням пасажирів на таксі, ліцензію на перевезення не надав, в подальшому вказав, що ліцензія «скоро відкриється» (відрізок часу 00:00:57 00:01:11, 00:19:15-00:19:40 файлу «164 Неткач»).

Із відеозапису також вбачається, що на момент зупинки транспортного засобу в салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні знадилась жінка, яка на запитання поліцейського під відеозапис теж підтвердила, що є пасажиром таксі, вартість поїздки та форму оплати ще не встигла дізнатись, бо щойно сіла в автомобіль. При цьому суд також враховує, що в подальшому ОСОБА_1 з власної ініціативи попросив поліцейських дозволу довезти пасажирку до місця призначення, після чого вони разом з поліцейськими поїхали (відрізок часу 00:01:30 00:01:40, 00:01:47 00:01:55, 00:03:14 00:04:33 файлу «164 Неткач»).

Протокол про адміністративне правопорушення складено в присутності ОСОБА_1 , під час складання протоколу працівниками поліції в порядку ст. 256 КУпАП йому роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, суть вчиненого правопорушення, а також запропоновано надати свої пояснення та отримати копію протоколу під підпис, на що останній відмовився (відрізок часу 00:11:09 00:11:42, 00:12:05-00:12:32, 00:23:20-00:24:53, 00:25:00-00:25:19, 00:54:40-00:55:16 файлу «164 Неткач»).

Крім того, ОСОБА_1 скористався правом на правову допомогу та запросив на місце події адвоката, що також зафіксовано на відеозаписі (00:40:15-00:59:00 файлу «164 Неткач»).

Дії працівників поліції при цьому ОСОБА_1 не оскаржував.

При цьому, заперечення ОСОБА_1 , зазначені в його письмових поясненнях про те, що він не належить до категорій осіб, зазначених у ч.ч. 2, 5 ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», не звільняють його від відповідальності, оскільки вимоги щодо ліцензування вказаного виду діяльності встановлені п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт».

ОСОБА_1 під відеозапис пояснив, що займається діяльністю з перевезень пасажирів на таксі, що є регулярною за своїм змістом, що також підтвердила присутня на місці пасажирка, тобто, діяльністю, що має ознаки підприємницької та підлягає ліцензуванню у встановленому законом порядку, не маючи діючої ліцензії на право провадження такого виду діяльності. При цьому, матеріалами справи підтверджується, що останній найманим працівником не є та тимчасово не працює, про що в протоколі міститься відповідна відмітка (а.с.1).

Його посилання на відсутність в матеріалах справи пояснень особи, якій було надано послугу, а також свідків, суд відхиляє як неналежні, оскільки припис ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі - «будь-які фактичні дані».

Вказані вище безпосередньо досліджені докази є належними, допустимими, достовірними і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та визнання її винуватості.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність вказаних доказів та викладених у них обставин, суд не вбачає.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, суд враховує положення ст.ст. 33-35 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який вину визнав, його майновий стан, і вважає за необхідне застосувати до правопорушника мінімальне адміністративне стягнення, передбачене санкцією статті, у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи, що матеріали адміністративної справи не містять дані про одержані внаслідок вчинення адміністративного правопорушення гроші, підстави для застосування додаткового покарання у вигляді їх конфіскації відсутні.

Вказане покарання, на переконання суду, за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини, а також необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення розмір судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день розгляду справи складає 605,60 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 40-1, ч. 1 ст. 164, 251-252, 268, 283-284, 294 КУпАП України, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, без конфіскації.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначений у постанові суду, а саме 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову судді може бути подана протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області.

Строк пред`явлення постанови для виконання 3 (три) місяці з дня набрання нею законної сили згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя: І. О. Капшученко