Номер провадження: 33/813/1924/24
Номер справи місцевого суду: 504/942/24
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В. Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ставніченко Максим Віталійович, на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн (а.с. 61-63).

19 червня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ставніченко Максим Віталійович, звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази зупинення транспортного засобу представниками поліції, натомість, апелянт звертає увагу суду, що поліціанти підійшли до нерухомого авто під час перевірки документів апелянта військовослужбовцями. Після чого поліцейський запропонував ОСОБА_1 зняти відео на телефон, на якому останній повинен сказати, що відмовляється від проходження медичного огляду, при цьому, зазначивши, що дане відео не матиме наслідком притягнення до відповідальності, на що останній погодився. Тому, на думку апелянта, його ввели в оману задля отримання доказів відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. До того ж, у працівників поліції були відсутні законні підстави для зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Крім того, після складення протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду, апелянта було допущено до керування транспортним засобом. Разом з тим, представник апелянта звертає увагу суду на те, що працівниками поліції також було порушено положення Інструкції, а саме, у матеріалах справи відсутній безперервний запис подій, що відбувалися у день складення протоколу про адміністративне правопорушення. До протоколу не надано відповідного направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Також відсутні відомості про технічні характеристики засобу фіксації, що, у свою чергу, унеможливлює долучення таких записів у якості доказів. Тому, враховуючи, що відеозаписи по справі є неналежними доказами, факт керування апелянта транспортним засобом відсутній. Крім того, до судового засідання у суді першої інстанції було запрошено свідків по справі, однак вони не з`явилися, через що неможливо встановити повний перебіг подій. Разом з тим, представник апелянта звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 жодного разу не був притягнений до адміністративної чи кримінальної відповідальності, під час роботи зарекомендував себе як сумлінний працівник. Також, просить врахувати той факт, що його робота пов`язана безпосередньо з керуванням транспортним засобом, а тому, безпідставне його притягнення до відповідальності за вчинення інкримінованого правопорушення та накладення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік позбавить його можливості виконувати свої обов`язки, у зв`язку з чим це матиме суттєвий вплив на нормальне існування його сім`ї (а.с. 72-86).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.08.2024 року було відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду (а.с.90).

В судове засідання з`явився ОСОБА_1 та його представник адвокат Ставніченко Максим Віталійович, які апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі, оскаржувану постанову просили скасувати та провадження по справі закрити за відсутністю складу правопорушення. Зокрема, апелянт та його адвокат зазначили, що ОСОБА_1 працює водієм-експедитором та доставляє вантажі, в тому числі до міста Южного. Того дня, коли його було зупинено на блокпосту на автодорозі Одеса Южний М-28 34 км та під час перевірки документів військовослужбовцями Національної гвардії України, до нього підійшов поліцейський з проханням пройти до поліцейської машини для з`ясування певних відомостей, після чого попросив на відеозапис сказати, що ОСОБА_1 відмовляється від проходження медичного огляду. Також, поліцейський наголосив, що жодної відповідальності за запис такого відео не передбачено чинним законодавством і це допоможе швидше покинути блокпост та безперешкодно повернутись до своїх справ. Поліцейський проводив відео зйомку на особистий телефон, склав письмові пояснення, які сам написав та в яких розписалися свідки працівники НГУ, які знаходяться на блокпості. ОСОБА_1 особисто написав пояснення зі слів поліцейського, в яких вказано, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб, так як напередодні ОСОБА_1 вжив 0,5 пива. Також ОСОБА_1 пояснив, що кожного разу під час спілкування з працівниками правоохоронних органів він починає хвилюватись та від цього у нього починають тремтіти руки.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, пояснення апелянта та його представника суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення суд виходив з того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що підтверджено відеозаписами, які містяться на СD диску, протоколом про адміністративне правопорушення та його особистими письмовими поясненнями від 22.02.2024.

Разом з тим, повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції неможливо, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За положеннями п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, при розгляді справ вказаної категорії слід враховувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини. Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції. Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема, це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998). ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»). Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з-під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб. Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально-правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий додатково користуються гарантіями ст. 6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №468343 від 22 лютого 2024 року, складеним стосовно ОСОБА_1 , останній 22 лютого 2024 року о 12:00 годин за адресою Одеська область, Одеський район, автодорога Одеса Южний М-28 34 км, керував транспортним засобом Opel державний знак НОМЕР_1 , на думку працівників поліції, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук) від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою алкотестеру Драгер та в медичному закладі охорони здоров`я на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За положенням ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Тобто, за диспозицією ч. 1 статті 130 КУпАП санкція може бути застосована в разі: встановлення факту керування особою транспортним засобом, перебування водія в стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів або ж відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів.

Вказані обставини мають бути підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, які не викликатимуть сумніву під час встановлення існування відповідних обставин.

При цьому, необхідно звернути увагу, що підставою для проведення огляду водія на стан сп`яніння безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, мають бути законні та обґрунтовані сумніви поліцейського та наявність підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Зокрема, запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Наявність вказаних обставини, в тому числі сумнівів поліцейського, мають бути підтверджені у встановленому законом порядку (відеозапис, пояснення свідків, поліцейських тощо).

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС № 1395 від 07.11.2015, а саме за п. 6 розділу Х, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Тобто, відеозапис може бути належним та достатнім доказом в тому разі, якщо відтворює всю процедуру складення протоколу про адміністративне правопорушення (з дотриманням вимог законодавчої процедури від зупинки до проставлення підпису на протоколі та ознайомлення водія з ним) та підтверджує наявність необхідних умов, визначених диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП (факт керування транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння (порушення координації рухів, мови, тремтіння пальців рук тощо).

Проаналізувавши відеозапис, доданий до матеріалів справи тривалістю 48 секунд (інші відеозаписи відсутні) та перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає, що відеозапис починається з пропозиції невідомої особи до апелянта представитись, потім вказана невідома особа зазначає який день та місяць, питання про вживання напередодні спиртних напоїв, на що апелянт відповідає, що вчора вживав пляшку пива, пропозиція пройти медичний огляд та продути драгер, і після відмови апелянта, запитує яким транспортним засобом керував, на що той відповідає. Більше нічого на вказаному відеозапису не зафіксовано. Таким чином, посилання суду першої інстанції на факт роз`яснення поліцейським (не ідентифікований на відеозаписі) ОСОБА_1 наслідків не вчинення таких дій (проходження огляду) та дій водія щодо ухилення від огляду (дії водія на вказаному записі взагалі відсутні) не відповідає приєднаному до матеріалів справи відеозапису, який такого роз`яснення не містить.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук). При цьому, на доданому відеозаписі жодного разу не було зафіксовано руки апелянта, а почервоніння очей відсутнє.

Окрему увагу привертає та обставина, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено пристрій, на якому здійснювалось фіксування та вид накопичувача, що протирічить Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затв. Міністерством внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018. Обставини застосування реєстратора пояснювались в суді першої інстанції інспектором поліції ОСОБА_2 (а.с. 57-60), який при цьому не зміг надати пояснення по суті справи, через те, що він їх не пам`ятав, а капрал поліції ОСОБА_3 , який складав протокол про адміністративне правопорушення, до суду не з`явився.

За наведених встановлених обставин, частина доводів апелянта знайшла своє підтвердження. Апеляційний суд вважає за потрібне зазначити, що за логікою складу цього адміністративного правопорушення відмова - це свідома та цілеспрямована дія, коли водій, після отримання від працівника поліції законної вимоги пройти огляд та роз`яснення порядку проходження та наслідків відмови від проходження, відмовляється від проходження відповідного огляду. Аналіз подій, зафіксованих на вищевказаному відео, свідчить про відсутність будь-яких підстав вимагати про проходження огляду, відмови від нього та, взагалі, за характером та послідовністю дій повністю у відповідній частині підтверджує твердження апелянта щодо подій, які передували створенню вищевказаного відео.

Оскільки у всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права, а абсолютне виконання закону призводить до найбільшої несправедливості (надто суворе тлумачення закону породжує несправедливість), то формально зафіксована відмова за вище встановлених обставин, в тому числі, за відсутності належної правової допомоги, що є порушенням ст. 268 КУпАП, не може вважатись безумовною підставою, в даному випадку, для притягнення особи до адміністративної відповідальності, як власне і сама по собі тяжкість інкримінованого складу адміністративного правопорушення, на яке розповсюджуються всі гарантії вставлені законом для кримінальних правопорушень.

Окрім того, апеляційний суд зауважує, що відповідно до п. 1 розділу Х Інструкції № 1395 від 07.11.2015 водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Такі дії поліцейськими не вчинялись.

При цьому, відхиляються посилання апелянта на безпідставність зупинки, оскільки транспортний засіб Opel, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , був зупинений працівниками поліції на блокпосту на автодорозі Одеса Южний М-28 34 км.

Відповідно до п. 4 та п. 5 Постанови Кабінету Міністрів №1456 від 29.12.2021 «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану» перевірка документів в осіб, огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян здійснюється лише після введення воєнного стану в межах території та у строки, зазначені в указі Президента України про введення воєнного стану, на підставі наказу військового командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення). Право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта. Згідно з п. 10 Постанови уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби, зокрема, і в разі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду виїзду.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України з 05 год 30 хв. 24 лютого 2022 року введено воєнний стан. У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією проти України, Законами України неодноразово продовжувався строк дії воєнного стану в Україні, який безперервно діє і до тепер.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Пунктом 3 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати чи зафіксувати дані, що містяться в документах, якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю. Рішення, за яким автомобіль може бути зупинений, базується на випадковому виборі, виклику підозри, даних розвідки. Таким чином, враховуючи наведені нормативні акти, а також діючий в країні воєнний стан, працівники поліції мали право на зупинку транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 , з метою перевірки документів.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене у сукупності, оскільки доводи апелянта знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд приходить до висновку на підставі п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП про скасування постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 червня 2024 року та закриття провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого останньому адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ставніченко Максим Віталійович задовольнити частково.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 червня 2024 року скасувати та провадження по справі закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк