КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційного провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 33/824/4136/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 752/9297/24

04 вересня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Кулікова С.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Барбона Павла Олександровича на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 728917, 20 квітня 2024 року о 07 год. 35 хв. в м. Києві, Столичне шосе, поблизу автостанції «Видубичі», вул. Будіндустрії, 2, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобомMazda 3, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість шкіри). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено йому стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погоджуючись з такою постановою суду, адвокат Барбон П.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційну скаргу обгрунтовував тим, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що ОСОБА_1 не був водієм у розумінні п. 1.10. ПДР України, оскільки автомобілем не керував, автомобіль не перебував у русі на початок відеозапису з боді-камер поліцейських. Докази про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння та автомобіль взагалі рухався в справі відсутні, а тому і відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також вказував, що в матеріалах справи відсутні докази порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, а відтак всі наступні вимоги працівників поліції були незаконними.

Посилався на те, що зазначені у протоколі ознаки алкогольного сп'яніння не були виявленими працівниками поліції, а тому підстав пропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння у працівників поліції не було.

Зауважував, що працівник поліції не роз'яснив права й обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України та не відсторонили ОСОБА_1 від керування автомобілем.

Звертав увагу на те, що ОСОБА_1 , в день складання протоколу самостійно звернувся до закладу охорони здоров'я де пройшов освідування на стан наркотичного сп'яніння, за результатами якого, в стані будь-якого сп'яніння він не перебував.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені, про причини неявки суду не повідомили.

Перевіривши матеріали справи та доводи скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, як указано в ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Як судом першої, так і апеляційної інстанції були досліджені докази у справі, з яких вбачається наступне.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 728917, 20 квітня 2024 року о 07 год. 35 хв. в м. Києві, Столичне шосе, поблизу автостанції «Видубичі», вул. Будіндустрії, 2, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобомMazda 3, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість шкіри). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення був складений уповноваженою на те особою, дії якої ОСОБА_1 оскаржені не були, як і не містить таких даних зміст апеляційної скарги.

З переглянутого відеозапису з боді-камери до підготовки справи до розгляду, встановлено, що працівником поліцїі було виявлено ознаки наркотичного сп'яніння у водія ОСОБА_1 та запропоновано останньому пройти огляд у лікаря нарколога у найближчому закладі охорони здоров'я, однак водій відмовився, а працівником поліції роз'яснено наслідки відмови від такої вимоги.

Пунктом 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція) визначено ознаки наркотичного сп`яніння.

Згідно п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок) огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.

Згідно з п. 12 розділу 2 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За приписами п. 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З вищенаведеного вбачається, що огляд на стан наркотичного сп`яніння може проводитися виключно в найближчому закладі охорони здоров`я. При цьому направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння є обов`язковим у разі погодження водія на проходження такого огляду.

А тому суд апеляційної інстанції враховує, що така відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, є грубим правопорушенням. Дії вчинені ОСОБА_1 характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.

ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд відхиляє, оскільки водій не заперечував щодо керування ним автомобілем.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, а відтак всі наступні вимоги працівників поліції були незаконними, суд апеляційної скарги вважає безпідставними, оскільки вимога пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння була законною, враховуючи, що працівником поліції було виявлено ознаки такого сп'яніння.

Доводи захисника спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення та не спростовують встановлених обставин того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі захисник.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст.279, 280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наявних в матеріалах справи доказів апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, суд першої інстанції, проаналізувавши усі докази у справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм п.2.5 ПДР України, отже дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Барбона Павла Олександровича - залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду С.В. Кулікова