ПОСТАНОВА

Іменем України

05.09.2024 року м. Бар Вінницька область

Суддя Барського районного суду Вінницької області Хитрук В.М. розглянувши у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Бородіча О.О., адміністративні матеріали, що надійшли з Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області ДСР НПУ, про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українки, уродженки м. Львів, не працюючої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності, -

- за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

Підполковник медичної служби ОСОБА_1 , будучи звільненою 26.04.2024 з посади заступника начальника складу-начальника обліково-операційного відділення 1314 медичного складу (1 розряду) Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, являючись згідно пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону), суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування при звільненні, в чому вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до наказу № 238 від 12.12.2017 Командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 , підполковника медичної служби ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника складу-начальника обліково-операційного відділення 1314 медичного складу (1 розряду) Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону.

В подальшому наказом №84 від 26.04.2024 ОСОБА_1 , звільнено із займаної посади з 26.04.2024

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.

Підполковник медичної служби ОСОБА_1 , являється військовою посадовою особою, в силу підпункту «г» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону.

Згідно до пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 , є суб`єктом декларування та зобов`язана подавати декларації відповідно до цього Закону.

В примітці до статті 172-6 КУпАП зазначено що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Тобто, ОСОБА_1 , є також суб`єктом відповідальності за порушення вимог фінансового контролю.

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції надає рекомендаційні роз`яснення, методичну та консультаційну допомогу, зокрема, щодо застосування положень Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів.

З метою реалізації цього повноваження та на виконання п. 3 розділу ІІ Закону України від 20.09.2023 № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» Національне агентство підготувало Роз`яснення від 13.11.2023 № 4.

Так, дані роз`яснення надані для забезпечення однакового застосування положень Закону стосовно заходів фінансового контролю, мають рекомендаційний характер, не містять правових норм і відображають правозастосовну практику.

НАЗК надає роз`яснення, щодо типів існування декларацій, коли слід їх подавати та який звітний період вони охоплюють. Таким чином, Законом передбачено три типи декларацій суб`єкта декларування, а саме:

1) щорічна декларація декларація, яка подається відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону, або абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону в період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та за загальним правилом містить інформацію станом на 31 грудня звітного року

2) декларація при звільненні декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону протягом 30 календарних днів з дня припинення діяльності. Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності, яка передбачає обов`язок подання декларації, перебування на посаді, яка зумовлює здійснення такої діяльності.

3) декларація кандидата на посаду декларація, яка подається відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону та охоплює звітний період з 01 січня до 31 грудня включно, що передує року, в якому особа подала заяву на зайняття посади, якщо інше не передбачено

Згідно даного Роз`яснення: днем припинення діяльності є останній день виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у пп. «а», «в» «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону, у тому числі перебування на посадах, зазначених у п. 1, пп. «а», «в» «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону.

Тобто, у ОСОБА_1 , виник обов`язок подати щорічну декларацію при звільненні (за період з 01.01.2024 по 26.04.2024) протягом 30 календарних днів до 23:59 год. 26.05.2024.

За даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщенні на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, встановлено, що ОСОБА_1 , лише 07.06.2024 о 16:07год. подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування особи при звільненні (за період з 01.01.2024 по 26.04.2024) (https://public.nazk.gov.ua/documents/eaab539c-3ff6-4ef1-9551-171f544f0b68).

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17 зазначив, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, слід врахувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин.

Тобто за наявності останніх відповідальність за вищезазначеною статтею виключається.

Згідно наданої інформації з ВЧ А1603до ОСОБА_1 , були доведені вимоги фінансового контролю.

Таким чином, враховуючи вищевикладені факти підполковник медичної служби ОСОБА_1 , будучи звільненою 26.04.2024 з посади заступника начальника складу-начальника обліково-операційного відділення 1314 медичного складу (1 розряду) Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, будучи згідно пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин лише 07.06.2024 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування при звільненні (за період з 01.01.2024 по 26.04.2024) чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого її адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП визнала повністю, щиро розкаялася.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, про що свідчать докази наявні в матеріалах справ.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, № 481 від 06.08.2024, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З системного аналізу норм КУпАП встановлено, що його завдання полягає у встановлені винних і забезпеченні правильного застосування законодавства з тим, щоб до кожного правопорушника були застосовані справедливі заходи адміністративного примусу.

Отже, незалежно від виду суб`єкту та його службової діяльності, рангу та інших характеристик його обов`язком є діяти лише в рамках закону (дозволено робити тільки те, що дозволено законом ст. 6 Конституції України).

Одним з основних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитись у підриві авторитету органу виконавчої влади та зашкодити суспільним інтересам, то таке правопорушення не може бути визначене, як малозначиме.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У тому числі, відповідно до вимог ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 481 від 06.08.2024, копією наказу № 238 від 12.12.2017 Командира ВЧ НОМЕР_1 про призначення підполковника медичної служби ОСОБА_1 на посаду заступника начальника складу-начальника обліково-операційного відділення 1314 медичного складу (1 розряду) Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону; копією наказу №84 від 26.04.2024 про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади з 26.04.2024; повідомленням про факт несвоєчасного подання декларації від 07.06.2024; копією аркуша індивідуальної бесіди; даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщенні на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять її вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Положення КУпАП відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 34 КУпАП обставиною, що пом`якшує відповідальність правопорушника є щире розкаяння винного.

Обтяжуючих відповідальність обставин, передбачених ст. 35 КУпАП, не встановлено.

Оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративні правопорушення, враховуючи ставлення ОСОБА_1 до вчиненого, характер вчиненого правопорушення, їх суспільну небезпеку, особу правопорушника, визнання нею вини, щире каяття, майновий стан, вперше притягнення до адміністративної відповідальності, ступінь вини, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тому вважає за доцільне з метою попередження вчинення аналогічних правопорушень в майбутньому застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч. 5 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Статтею 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір встановлюється у 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто - 605,60 гривні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7, 9, 34, 172-7, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та призначити її адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 грн. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення постанови апеляційної скарги до Барського районного суду Вінницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: