справа № 619/6333/24
провадження № 3/619/1746/24
ПОСТАНОВА

іменем України

10 вересня2024 року м. Дергачі

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Жорняк О.М., за участю секретаря судового засідання Молотко А.В., прокурора Михайленко О.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянула у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Золочів Золочівського району Харківської області, директора Центру надання соціальних послуг Золочівської селищної ради, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

02 серпня 2024 року оперуповноваженим 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Дмитрієвим O.A. складено протокол № 492 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією щодо ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається, що остання, будучи директором Центру надання соціальних послуг Золочівської селищної ради, являючись згідно з п. п. «а» и. 2 ч. 1 ст. З Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, маючи приватний інтерес, усупереч вимогам п.2 ч.І ст.28 Закону № 1700-VII перед визначенням розміру доплати собі особисто, а саме: підписанням та видачею наказу від 12.09.2022 № 87-к не повідомила безпосереднього керівника, а саме: Золочівську селищну раду Богодухівського району Харківської області у встановленому законом порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, щодо ОСОБА_1 02 серпня 2024 року оперуповноваженим 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Дмитрієвим O.A. складено протокол № 493про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією щодо ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається, що остання, будучи директором Центру надання соціальних послуг Золочівської селищної ради, являючись згідно з п. п. «а» п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, діючи умисно, маючи приватний інтерес, усупереч вимогам п.2 ч.І ст.28 Закону № 1700-VII перед визначенням розміру доплати собі особисто, а саме: підписанням та видачею наказу від 12.09.2022 № 87-к не повідомила безпосереднього керівника, а саме: Золочівську селищну раду Богодухівського району Харківської області у встановленому законом порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала поністю та зазначила, що 02.08.2023 оперуповноваженим 7-го управління (з обслуговування Харківської області) ДСР НПУ були складені протоколи за №№ 492,493 про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

До Золочівської селищної ради будь-які повідомлення стосовно неї про наявність у її діяльності, як директора, реального чи потенційного конфлікту інтересів за період з 01.06.2021 по теперішній час не направлялись, оскільки реального чи потенційного конфлікту інтересів у неї немає і не може бути, рідні чи близькі їй особи в закладі не працюють, зокрема з 01.06.2023 по теперішній час

Дії 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України є упередженими, оскільки у період, коли активно бушував СОVID-19, законодавством встановлено додаткову доплату до заробітної плати (грошового забезпечення) окремим категоріям працівників, які внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням (наказ Міністерства соціальної політики України від 08.12.2021 №689 "Деякі питання оплати праці працівників соціальної сфери», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 лютого 2022 р. за №135/37471).

Засновником Центру є Золочівська селищна рада..Головним розпорядником коштів є Управління соціального захисту населення Золочівської селищної ради. Тобто, Центр не може самостійно, на свій розсуд визначати, зокрема розмір вищезазначеної доплати.

Кошти для фінансування зазначеної доплати кошторисом Центру на 2022 рік не було передбачено. Тому, на виконання рішення виконавчого комітету Золочівської селищної ради від 07.06.2022 №354, керуючись вищезазначеним наказом Мінсоцполітики, фінансовий відділ Золочівської селищної ради підготував Довідку про зміни до річного розпису та помісячного розпису з пояснювальною запискою із зазначенням видатків, на які спрямовуються кошти - доплата працівникам Центру - 10 відсотків заробітної плати (однакову для всіх), та Головний розпорядник коштів - Довідку про зміни до кошторису Центру та плану асигнувань. Таким чином, директором на підставі рішення Засновника було видано наказ від 12.09.2022 №87-к, яким затверджено персональний перелік працівників, які безпосередньо надають соціальні послуги, яким встановлюється доплата в розмірі 10 відсотків заробітної плати, за фактично відпрацьований час.

Згідно роз`яснення НАЗК «Щодо наявності/відсутності конфлікту інтересів під час реалізації повноважень з окремих питань оплати праці» від 13.06.2022 №11 містять тлумачення: «...конфлікт інтересів виникає у керівника, який самостійно приймає рішення про виплату собі стимулюючих виплат премій, надбавок» та приклади випадків, коли у керівника, що приймає рішення встановити собі стимулюючі виплати, наявний або відсутній конфлікт інтересів, та інфографіку.

Відповідно ст.2 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата складається з

-основної зарплати, як винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці, норм часу, виробітку, обслуговування, посадових обов`язків;

-додаткової зарплати, як винагороди за працю понад установлені норми, за трудові успіхи, винахідливість й особливі умови праці.

У свою чергу, додаткова зарплата включає:

-доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати:

-різні види стимулюючих виплат (премії, надбавки тощо), що не є гарантованими та їх розмір, як і можливість отримати, зазвичай залежать від того, як керівник оцінює результати роботи працівника.

Отже, враховувалось, що додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення), що встановлена наказом Міністерства соціальної політики України від 08 грудня 2021 №689 Деякі питання оплати праці працівників соціальної сфери», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 лютого 2022 р. за №135/37471, працівникам соціальної сфери, які безпосередньо надають соціальні послуги, є гарантованою та компенсаційною виплатою, що засвідчує шкідливі умови праці всіх працівників Центру, які внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням в період поширення на території України гострої респіраторної хвороби СОVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, забезпечуючи життєдіяльність населення, зокрема отримувачів соціальних послуг.

Відтак, процедура погодження відповідної виплати керівнику із суб`єктом призначення керівником вищого рівня не передбачається. Зазначає, що реального чи потенційного конфлікту інтересів у ОСОБА_1 немає і не може бути, рідні чи близькі особи ОСОБА_1 не працюють в закладі та до Золочівської селищної ради будь-які повідомлення стосовно ОСОБА_1 про наявність у її діяльності, як директора, реального чи потенційного конфлікту інтересів не направлялись.

Інтересам ні Центру, ні Засновнику шкоди не завдано.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 9 КУпАП наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

За приписами КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України). Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння правопорушення.

ОСОБА_1 , будучи директором Центру надання соціальних послуг Золочівської селищної ради, являється згідно з п. п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону «Про запобігання корупції» № 1700-VII (далі Закон), суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, та на яку у зв`язку з цим покладено обов`язок щодо запобігання конфлікту інтересів.

Зі змісту статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» убачається, що корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.Правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

За диспозицією ч. 1 ст. 172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Диспозицією ч. 2 ст. 172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Зазначена норма закону за своїм змістом є бланкетною та відсилає для повного визначення його ознак до інших норм.

Так, зокрема у ст. 1 Закону надано визначення терміну приватний інтерес та реальний конфлікт інтересів.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Аналогічне визначення цього терміну викладено у ч. 2 примітки до ст. 172-7 КУпАП.

По своїй суті реальний конфлікт інтересів є юридичним синонімом поняття «зловживання службовими повноваженнями та пов`язаними з цим можливостями».

Суб`єктивна сторона правопорушення, склад якого наведений в статті 172-7 КУпАП, характеризується прямим умислом, тобто суб`єкт усвідомлює, що він не повідомляє про наявність у нього реального конфлікту інтересів, або усвідомлюючи це вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Отже, обов`язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

Для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, суд має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути обов`язково відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, яке пов`язане з корупцією та, відповідно, в постанові суду.

При вирішенні питання щодо наявності приватного інтересу у сфері службових повноважень як складової конфлікту інтересів слід у кожному випадку враховувати конкретні обставини, відносини та зв`язки особи, обсяг її службових/представницьких повноважень під час прийняття того чи іншого рішення.

Суд з метою правильного застосування положень ЗУ «Про запобігання корупції», що стосується конфлікту інтересів та положень ст. 172-7 КУпАП, ретельного з`ясування їх суті, зобов`язаний визначити точний зміст поняття «конфлікт інтересів» в кожному конкретному випадку.

При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним.

Згідно словнику іноземних слів слово «конфлікт» латинського походження (confliktus зіткнення ) означає зіткнення протилежних інтересів, поглядів, спір, що погрожує ускладненням.

Зміст цього питання визначають такі дві обов`язкові ознаки:

1) конфлікт інтересів це суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями;

2) наявність конфлікту інтересів може негативно вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Як вбачається з наведеного поняття "конфлікт інтересів", особистий (приватний) інтерес може носити як майновий, так і немайновий характер.

Майновий інтерес інтерес щодо збереження або збільшення обсягу, якості нерухомого та рухомого майна особи чи близьких їй осіб.

Немайновий інтерес інтерес, спрямований на задоволення особистих фізичних (біологічних), духовних, моральних, культурних, соціальних чи інших нематеріальних потреб.

Суд зазначає, що не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки приватний інтерес особи та її службові чи представницькі повноваження можуть не суперечити один одному.

Як зазначено у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді: дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за таких обставин.

Тобто, дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Ознаки дискреційних повноважень, які, зокрема:

-дають змогу на власний розсуд оцінювати певний юридичний факт, а також обирати одну з декількох можливих форм реагування на нього;

-надають можливість на власний розсуд обирати міру публічно-правового впливу щодо фізичних та юридичних осіб, його вид, розмір, спосіб реалізації;

-дають змогу особі обрати форму реалізації своїх повноважень;

-наділяють особу правом повністю або частково визначати порядок здійснення юридично значущих дій, у тому числі строк та послідовність їх здійснення.

Суперечність полягає в тому, що, з одного боку, в особи наявний приватний інтерес (майновий або немайновий), а з іншого, особа, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, має виконувати свої службові обов`язки в інтересах держави, територіальної громади, виключаючи можливість будь-якого впливу приватного інтересу.

Отже, особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймаючи те чи інше рішення (вчиняючи ту чи іншу дію) по суті стоїть перед вибором задоволення публічного інтересу (на користь держави, територіальної громади) або приватного інтересу (власних інтересів, інтересів близьких осіб).

Крім того, суди мають також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діяннями і виконанням службових (посадових) повноважень, а у відповідних випадках - мети правопорушення.

Згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Суд зазначає, що у протоколах про адміністративні правопорушення, пов`язаних з корупцією від 02.08.2024, що складені відносно ОСОБА_1 не відображено встановлення наявності сукупності юридичних фактів, за наявності яких виникає реальний конфлікт інтересів, а саме: у чому полягав приватний інтерес ОСОБА_1 , на задоволення якого вона діяла (корисливий або інший особистий інтерес, який спрямований на задоволення особистих фізичних (біологічних), духовних, моральних, культурних, соціальних чи інших нематеріальних потреб); у чому полягала суперечність між приватним інтересом ОСОБА_1 та її службовими повноваженнями та що така суперечність вплинула та яким чином, на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Отже, такі протоколи не можуть бути визнані достатніми та беззаперечними доказами наявності в діях останньої складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Матеріали справ не містять будь-яких даних, які б з достовірністю свідчили про мету, з якою діяла ОСОБА_1 , наявність реального конфлікту інтересів, а саме про наявність суперечностей між приватним інтересом ОСОБА_1 та її повноваженнями як директора Центру надання соціальних послуг Золочівської селищної ради

До того ж, Положенням про Центр надання соціальних послуг Золочівської селищної ради передбачено, що директор територіального центру видає у межах своєї компетенції накази, в тому числі щодо здійснення (припинення) обслуговування громадян, організовує і контролює їх виконання.

Інші додані до протоколів докази поза розумним сумнівом також не доводять вчинення дій ОСОБА_1 , зазначених у протоколах від 02.08.2024, в умовах реального конфлікту інтересів.

Отже, реальний конфлікт інтересів між приватним інтересом та службовими повноваженнями ОСОБА_1 за вказаних обставин відсутній.

Вказане свідчить про відсутність корисливого, а тим більше прямого умислу у діях ОСОБА_1 на вчинення інкримінованих їй адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за викладених обставин.

Інкриміновані ОСОБА_1 дії носять формальний характер, не є суспільно шкідливими.

Суд також зазначає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення не повинен мати переваги перед іншими доказами, та сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Ураховуючи вищевикладене, у діях ОСОБА_1 відсутні склад та події адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно з ч. 3 ст. 284 КУпАП, постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі стосовно ОСОБА_1 за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.

Суддя О. М. Жорняк