Єдиний унікальний номер судової справи: 477/1835/24 Головуючий суду І інстанції - суддя Саукова А.А.
Номер провадження: 33/812/437/24 Головуючий суддя апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
Категорія: ст. ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

за участю: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Захар`євої Яни Василівни на постанову судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 601423 від 08 липня 2024 року, водій ОСОБА_1 о 09 год 13 хв в Миколаївській області, Вітовський район, автодорога М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» 169 км., керував транспортним засобом - автомобілем Volkswagen Passat, державний номерний знак - НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння шкіряного забарвлення. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер та у медичному закладі в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, 16 серпня 2024 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Захар`єва Я.В. подала до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду першої інстанції скасувати, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник - адвокат Захар`єва Я.В. вказує на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було дотримано вимог стосовно суворого додержання законності при розгляді справи, докази оцінено не в сукупності, проігноровано докази того що ОСОБА_1 був тверезим.

В апеляційній скарзі захисник стверджує, що о 09 год ранку 08 червня 2024 року ОСОБА_1 їхав разом зі своєю дівчиною та своїм приятелем до лікарні. Вони поспішали, оскільки ОСОБА_2 погано себе почував та потребував термінової медичної допомоги. В подальшому ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, які перевірили його документи. При цьому, з відеозапису вбачається, що жодних ознак алкогольного сп`яніння, зокрема, запаху алкоголю з порожнини рота під час перевірки документів виявлено не було. Працівники поліції перевірили документи, особу ОСОБА_1 по своїм базам і не виявивши нічого протиправного, у розмові між собою вирішили ще перевірити його на стан алкогольного спяніння. Після чого ОСОБА_1 повідомив, що попереднього дня трошки вживав алкоголю, при цьому 08 червня 2024 року нічого не вживав.

Зазначає, що ОСОБА_1 пройти перевірку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер побоявся, оскільки чув багато випадків, що навіть коли особа взагалі давно не вживала алкоголь, підчас огляду працівниками поліції за допомогою приладу Драгер виявлялися недопустимі проміле алкоголю. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 запропонував працівникам поліції пройти огляд у медичній установі. Однак, працівники поліції почали його підозріло вмовляти та розповідати, що в лікарні все одно такий же прилад, а їхати потрібно буде аж в Миколаїв. При цьому, їхати ОСОБА_1 має лише в автомобілі працівників поліції. Але, ОСОБА_1 побоявся залишити свою дівчину на трасі, у воєнний час, тим паче з другом який погано себе почував.

Також захисник звертає увагу на те, що направлення в медичний заклад до КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» працівники поліції йому показали о 10 год 04 хв, при цьому не вручили ні його копію.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 одразу після того, як було доставлено приятеля до лікарні, де він отримав необхідну медичну допомогу, терміново направився до КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Згідно виписки із медичної карти № 1090 амбулаторного хворого ОСОБА_1 від 08.07.2024 року, огляд було проведено 08 липня 2024 року о 12 год 40 хв. Результат огляду: тверезий (алкоголь - 0‰), тест на наркотичні речовини - негативний. За такого, захисник вважає, що оскільки ОСОБА_1 був абсолютно тверезий, його направлення на огляд на стан алкогольного сп`яніння було безпідставне.

Також захисник вказує на те, що з відеозапису, долученого до матеріалів справи неможливо встановити факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також на відеозаписі відсутній момент руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та його зупинки.

Крім того, адвокат Захар`єва Я.В. в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що з дослідженого відеозапису з нагрудної камери працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. Також працівники поліції не роз`яснили наслідки порушення п.2.5 ПДР України.

До того ж, захисник зазначає про те, що судом першої інстанції не надано належної правої оцінки заяві ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі на час проходження служби в лавах ЗСУ, та необґрунтовано належним чином відмову у задоволенні такого клопотання. При цьому захисник, звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 проходить службу в ЗСУ. Наказом від 25.03.2022 року його призначено на посаду механіка - водія інженерно-позиційного відділення інженерно позиційного взводу інженерно - позиційної роти інженерно - позиційного батальйону ВАО-725259А. Тобто посвідчення водія на право керування транспортним засобом йому потрібне для керування автомобілями та виконання бойових завдань. Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 сумлінно несе службу, нагороджений нагрудним знаком «за зразкову службу», характеризується позитивно.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За такого, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 о 09 год 13 хв в Миколаївській області, Вітовський район, автодорога М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» 169 км., керував транспортним засобом - автомобілем Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння шкіряного забарвлення. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер та у медичному закладі в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

З відеозапису, що наявний в матеріалах справи вбачається, що працівниками поліції був зупинений транспортний засіб Volkswagen Passat, державний номерний знак - НОМЕР_1 за порушення ПДР України, на водійському сидінні якого знаходився ОСОБА_1 . Під час встановлення особи водія, працівники поліції встановили наявність ознаки алкогольного спяніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота. Після чого, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер або проїхати до медичного закладу. ОСОБА_1 спочатку погодився пройти огляд в медичному закладі, але мав намір дістатись туди самостійно. На що працівник поліції пояснив, що його відсторонено від подальшого керування транспортним засобом до проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим водієві роз`яснено, що до медичного закладу він має проїхати разом з ними на службовому автомобілі. Після чого, ОСОБА_1 порадившись з пасажирами свого автомобіля, повернувся і повідомив, що не буде проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. При цьому пояснив працівникам поліції, що він військовий і якщо щось покаже прилад Драгер, він матиме проблеми. На питання водія коли він зможе сам поїхати в медичний заклад і пройти огляд, працівник поліції наголосив, що огляд має бути проведений у присутності працівників поліції. Також намагався вирішити питання не в правовому полі, на що працівники поліції попередили його про кримінальну відповідальність. Працівники поліції неодноразово питали водія ОСОБА_1 про те, чи буде він проходити огляд на стан алкогольного спяніння, однак водій жодного разу позитивної відповіді не надав і наостанок сказав, що відмовляється пройти огляд на стан алкогольного спяніння як на місці зупинки так і у медичному закладі. Після чого працівники поліції повідомили водію про те, що відносно нього будуть складені адміністративні матеріали за ст. 130 КУпАП. Після складання матеріалів, працівники поліції ознайомили ОСОБА_1 зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, Акту огляду та Направлення в медичний заклад. ОСОБА_1 підписав складені відносно нього документи та надав пояснення.

Отже, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 601423 від 08 липня 2024 року (а.с.1);

- у відеозаписі, що міститься на диску та доданий до протоколу про адміністративне правопорушення ( а.с.7);

- в Акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2);

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 3).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 601423 від 08 липня 2024 та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 08 липня 2024 року у водія ОСОБА_1 в розумінні п.п.2 та 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На вимогу працівників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу щодо огляду на стан сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі, про проходження огляду на стан сп`яніння.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і такий висновок ґрунтується на наявних у справі доказах.

Доводи апеляційної скарги про те, що з відеозапису, долученого до матеріалів справи неможливо встановити факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не є слушними, оскільки з відеозапису чітко вбачається, що на водійському сидінні автомобіля Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 знаходився ОСОБА_1 . Крім того, він сам не заперечував факту керування вказаним транспортним засобом, та пояснював працівникам поліції, що порушив ПДР, оскільки поспішав до лікарні, куди везе свого знайомого.

Посилання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_1 - адвоката Захар`євої Я.В. на неправомірні дії працівників поліції, оскільки за відсутності ознак алкогольного спяніння вони просто так вирішили перевірити ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння, не заслуговують на увагу суду, оскільки матеріали справи не містять доказів оскарження ОСОБА_1 неправомірних дій працівників поліції, а також результатів такого оскарження.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 побоювався пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, оскільки він знає про випадки хибних показників приладу, суд оцінює критично з огляду на те що працівники поліції неодноразово пропонували пройти огляд на стан спяніння як на місці зупинки так і в медичному закладі. За такого, ОСОБА_1 мав право вибору, і у випадку недовіри працівникам поліції, міг проїхати разом з ними до медичного закладу і пройти огляд там. Однак цього не зробив.

Не є слушними, також посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції було надано неналежну оцінку результату огляду ОСОБА_1 , який він пройшов самостійно в КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я», з огляду на те, що такий огляд проведено з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України та ст. 266 КУпАП, зокрема щодо часу проведення огляду та відсутності працівників поліції під час проведення такого огляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП є безпідставні, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. При цьому, ОСОБА_1 протокол підписав, що також зафіксовано на відеозаписі.

Крім того, апеляційний суд враховує доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, сумлінно несе службу, нагороджений нагрудним знаком «за зразкову службу» та характеризується позитивно, однак це не впливає на суть вчиненого ним правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду в суді першої інстанції, яким суд надав належну оцінку, такі доводи фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, та свідчать про намір останнього уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

За такого, доводи апеляційної скарги з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості водія ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові та були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законну і обґрунтовану постанову відносно ОСОБА_1 з наведенням обґрунтованих мотивів.

Згідно довідки УПП в Херсонській області від 09 липня 2024 року ОСОБА_1 отримував 13 квітня 2016 року посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_2 (а.с.6).

За такого, обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

За таких обставин, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Захар`євої Яни Василівни - залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко