Номер провадження: 33/813/1920/24
Номер справи місцевого суду: 522/6349/24
Головуючий у першій інстанції Кічмаренко С.М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чередник К.А.,

осіб, які з`явилися до судового засідання:

- ОСОБА_1 ,

- захисника ОСОБА_1 адвоката Стерницького М.А.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 14 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №905103 від 02.04.2024 року, водій ОСОБА_1 18 березня 2024 року о 10.35 год в м. Одеса на вул. Леваневського, 29, керуючи автомобілем марки «Lexus NX 200 T», державний номер НОМЕР_1 , під час об`їзду перешкоди не дотрималась безпечного інтервалу і скоїла наїзд на автомобіль «Land Rover Range Rover Sport», номерний знак НОМЕР_2 , чим порушила вимоги п. 13.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. Внаслідок даного ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками.

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 14 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 14 червня 2024 року та ухвалити нову постанову, застосувавши покарання до ОСОБА_1 у вигляді накладання штрафу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував в повній мірі вимоги ст. 34 КУпАП. Так, після скоєння зіткнення автомобілів, саме ОСОБА_1 було викликано на місце ДТП, працівників поліції, однак суд не надав оцінку діям іншого водія, який фактично і залишив місце ДТП. Також, скаржниця надала до суду заяву в якій просить розглянути без її участі, свою провину визнає у повному обсязі, при цьому суд не посилався на відповідне пом`якшуючу обставину. Крім того, у ОСОБА_1 на утриманні знаходяться неповнолітні діти, даний автомобіль використовується в побуті, за весь цей час до адміністративної або кримінальної відповідальності у сфері дорожнього руху не притягувалась. З цих підстав, просить змінити спосіб накладення стягнення у вигляді штрафу.

Будучи належним чином сповіщеним про дату, час та місце розгляду справи на 06.09.2024 року на 11-00 год., потерпіла ОСОБА_2 до судового засідання суду апеляційної інстанції не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв на момент розгляду справи до суду не подавала.

Присутні в судовому засіданні ОСОБА_1 та захисник Стерницький М.А., не заперечував проти розгляду справи за фактичної явки. Апеляційну скаргу просили задовольнити, постанову суду першої інстанції змінити.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Дослідивши уважно матеріали справи, заслухавши пояснення учасника процесу, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з підстав, зазначених у цій постанові.

З апеляційної скарги вбачається що фактичні обставини справи та кваліфікацію дій за ст.124 КУпАП ОСОБА_1 не оскаржує.

З огляду на викладене справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 апеляційний суд переглядає виключно в межах вимог апелянта.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Під час перегляду справи, апеляційний суд частково не погоджується з висновками суду першої інстанції, а саме в частині обраного судом виду адміністративного стягнення, та вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, ст. 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Санкція статті 124 КУпАП передбачає наступні види накладення стягнення:

- накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Тобто, санкція статті 124 КУпАП передбачає альтернативні види стягнень, та у випадках, коли санкція закону, по якому особа визнається винною, передбачає різні види стягнень, суддя при винесенні постанови повинен мотивувати застосування того або іншого виду стягнення.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, за наявності в санкції ст. 124 КУпАП альтернативного більш м`якого виду стягнення в виді штрафу, суддя суду першої інстанції мотивував таким: залишення місце ДТП, дані про особу правопорушника, його майновий стан та ступінь вини.

Статтею 34 КУпАП зазначено, що обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Обставини, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, є проявом принципу індивідуалізації покарання.

Проте, судом першої інстанції не враховано таких обставин, що ОСОБА_1 особисто викликала працівників поліції про що заявляла на стадії судового розгляду, визнає провину у вчиненому адміністративному правопорушенні та щиро розкаюється у його вчиненні, про що міститься відповідна заява подана до суду першої інстанції в матеріалах справи, а також те, що на утриманні знаходяться неповнолітні діти та автомобіль використовується нею для сімейних потреб, в ому числі для навчання, лікування та виховання малолітніх дітей.

Окрім того, суд зауважує, що характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення не свідчить про грубе порушення порядку користування правом керування транспортним засобом, вчинено з необережності, матеріали справи не містять даних про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП раніше, тобто відсутні ознаки систематичності протиправних дій.

За таких обставин, враховуючи особу правопорушника, наявність у неї на утриманні неповнолітніх дітей, апеляційний суд приходить до висновку про те, що є підстави для призначення ОСОБА_1 менш суворого адміністративного стягнення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у вигляді штрафу.

Таке стягнення, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним у майбутньому нових правопорушень.

Тому, постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення. В решті постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 14 червня 2024 року в частині накладання стягнення змінити, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе