Справа № 728/1796/24 Головуючий у 1 інстанції Лобода Н. В.
Провадження № 33/4823/733/24
Категорія - ч.1 ст.173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Ковалюха В.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 26 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 05 липня 2024 року, близько 15 год 30 хв, по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 умисно погрожував нанесенням тілесних ушкоджень та фізичною розправою по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_3 , що проживає разом із ним за вказаною адресою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_3 , внаслідок чого міг завдати шкоду психічному здоров`ю потерпілої.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Ковалюх В.М. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну, а провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення. Вказує, що ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні, оскільки не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Зазначає, що за змістом ст.173-2 КУпАП, вчинення особою дій, передбачених цією статтею, тягнуть завдання шкоди фізичному або психологічному здоров`я особи, стосовно якої вчинені дії, тобто, настання певних наслідків. Однак, у протоколі про адмінправопорушення зазначено лише, що ОСОБА_1 міг завдати шкоду психічному здоров`ю потерпілої; протокол не підписаний ОСОБА_1 , в його присутності не складався і копія протоколу останньому вручена не була. В матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази того, що ОСОБА_3 спричинена шкода психічному здоров`ю, обмежено чи порушено її особисті права та свободи.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, про час і місце розгляду справи були поінформовані належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми.

Відповідно до пункту 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VІІІ, під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство (п.14 ч.1 ст.1 вказаного вище Закону), як форма домашнього насильства, включає в себе словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, виходячи із зазначених вище норм законодавства, під домашнє насильство, зокрема умисне вчинення діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 або ч.2 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №232895 від 05.07.2024, ОСОБА_1 , 05 липня 2024 року, близько 15:30 год., в АДРЕСА_1 , умисно погрожував нанесенням тілесних ушкоджень та фізичною розправою по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_3 , що проживає разом із ним за вказаною адресою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_3 , внаслідок чого міг завдати шкоду психічному здоров`ю потерпілої, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.2).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчують факт учинення ОСОБА_1 неправомірних дій та є одним із джерел доказів, відповідно до положень ст.251 КУпАП.

Викладені у протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_3 , в яких вона повідомила обставини вчинення домашнього насильства її співмешканцем ОСОБА_1 , котрий чіплявся за її одяг, погрожував фізичною розправою, словесно ображав (а.с.5).

Згідно інформації, яка міститься в рапорті від 05.07.2024, 05 липня 2024 року о 17-09 год., надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , чоловік б`є заявницю. 05.07.2024 отримано заяву та зареєстровано в журналі Єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події ВП №1 (м. Бахмач) Ніжинського районного управління поліції за №3490 як «домашнє насильство». У ході проведення перевірки було здійснено виїзд за вище вказаною адресою та встановлено, що ОСОБА_1 вчинив факт домашнього насильства (фізичного) стосовно своєї співмешканки ОСОБА_3 , а саме чіплявся за одяг, погрожував фізичною розправою, виражався нецензурною лайкою (а.с.4).

Поведінка ОСОБА_1 у даному конкретному випадку істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин в родині, адже характер та інтенсивність його дій, що встановлено з пояснень потерпілої ОСОБА_3 , безумовно спричинили їй емоційну невпевненість, побоювання за свою безпеку та нездатність захистити себе за ознакою статі, та як наслідок завдали психічної шкоди здоров`ю.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Твердження апелянта про порушення судом вимог ст.268 КУпАП, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не отримував повістку про час і місце розгляду справи та розгляд справи відбувся без його участі, на думку апеляційного суду, є непереконливими.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, та достеменно знав про судове засідання, призначене на 26.07.2024 року, оскільки повістку про виклик до суду отримав особисто (а.с.7).

Отже, ОСОБА_1 умисно ухилився від явки до суду, затягуючи таким чином строки розгляду справи з метою уникнення накладення адміністративного стягнення.

Також, апеляційним судом ураховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки судом були вчинені всі необхідні дії для сповіщення ОСОБА_1 про розгляд справи.

Інші твердження захисника висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки він вчинив умисне насильство психологічного характеру стосовно своєї співмешканки ОСОБА_3 , погрожував нанесенням тілесних ушкоджень та фізичною розправою, чим завдав їй психологічних страждань, унаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.173-2 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Ковалюха В.М. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 26 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний