Справа №: 307/3725/24
Провадження № 3/307/1734/24
Тячівський районний суд
Закарпатської області
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 вересня 2024 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Ніточко В.В.,

з участю прокурора Варги І.В., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Матіка Р.І.,

розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, працює лісничим Тиховецького лісництва філії "Мокрянське лісомисливське господарство" ДП "Ліси України", суб`єкта декларування,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 обіймаючи з 30 листопада 2011 року посаду лісничого Тиховецького лісництва філії "Мокрянське лісомисливське господарство" ДП "Ліси України", будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно підпункту "е" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", в порушення вимог п. 2-7 абзацу 1 розділу XIII Прикінцевих положень Закону України "Про запобігання корупції", несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого періоду декларування (до 31 січня 2024 року), подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, лише 01 лютого 2024 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 обіймаючи з 30 листопада 2011 року посаду лісничого Тиховецького лісництва філії "Мокрянське лісомисливське господарство" ДП "Ліси України", будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно підпункту "е" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", в порушення вимог п. 2-7 абзацу 1 розділу XIII Прикінцевих положень Закону України "Про запобігання корупції", несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого періоду декларування (до 31 січня 2024 року), подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, лише 01 лютого 2024 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення визнав повністю, у вчиненому розкаявся та пояснив, що подав декларації із запізненням в один день через проблеми з інтернетом в населеному пункті, в якому він проживає.

Прокурор Варга І.В. в судовому засіданні пояснив, що на його думку, в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями статті 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до підпункту "е" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" (надалі Закон), суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування:посадові та службові особи державної лісової охорони.

Відповідно до наказу директора ДП "Мокрянське ЛМГ" від 30 листопада 2011 року № 351/к, ОСОБА_1 призначений на посаду лісничого Тиховецького лісництва.

Згідно ч.1 ст.45 Закону України "Про запобігання корупції", особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в" - "ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до п. 2-7 абзацу 1 розділу XIII Прикінцевих положень Закону України "Про запобігання корупції" особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до ст. 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 , як суб`єкт декларування, повинен був до 31 січня 2024 року подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 та 2022 роки.

З інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування - за посиланням https://public.nazk.gov.ua/search судом встановлено, що ОСОБА_1 подав декларацію за 2021 та 2022 роки, тільки 01 лютого 2024 року.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, скріншотом з веб-сайту НАЗК щодо дати опублікування декларації, наказом директора ДП "Мокрянське ЛМГ" від 30 листопада 2011 року № 351/к, поясненням ОСОБА_1 та іншими доказами по справі.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч.1 ст.172-6 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, що полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 та 2022 роки, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Таким чином, є очевидним, що ОСОБА_1 допустив відповідне порушення Закону та подав декларації з пропуском встановленого строку. Разом з тим, суд вважає, що порушення строку лише на один день хоча формально і містить ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, але через малозначність не становить суспільної небезпеки та не заподіяло і не могло заподіяти істотної шкоди суспільству та державі.

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень законів України "Про засади запобігання та протидії корупції", "Про відповідальність юридичних осіб за вчинення корупційних правопорушень", "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення" (справа про корупційні правопорушення та введення в дію антикорупційних законів) від 06.10.2010 року № 1-27/2010, судом серед іншого проведена думка, що корупційна діяльність безпосередньо пов`язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов`язків. Зазначене може прирівнюватися до давання чи отримання хабара, зловживання службовим становищем чи впливом, сприяння відмиванню отриманих від корупційних злочинів доходів, їх приховуванням, розкраданням чи нецільового використання майна, перешкоджання здійсненню правосуддя, а також незаконного збагачення як значного збільшення доходів, яке перевищує законні доходи особи і яке вона не може раціонально обґрунтувати, тощо.

Тобто, ключовою метою декларування доходів та майна публічних посадових осіб є безумовно запобігання незаконному збагаченню або врегулювання конфлікту інтересів. У даному випадку незаконне збагачення не у кримінально правовому аспекті, а як дії посадової особи, що передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Незаконне збагачення передбачає значне збільшення активів державної посадової особи, яке перевищує її законні доходи, які вона не може раціонально обґрунтувати.

У даному випадку, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, яка зобов`язана відповідно до вимог Закону декларувати свої доходи і статки, не ухилився від декларування, не бажав приховати свої доходи і майно, а допустив помилку у строках подачі декларації на один день. Є очевидним, що у даному випадку мова може йти лише про відсутність дисциплінованості у особи, тобто певного порядку поведінки, яка передбачає сумлінне ставлення до виконання всіх Законів, нормативних актів та загальновідомих правил.

Окрім того, держава фактично не понесла жодних негативних юридичних наслідків, оскільки хоча і з запізненням (на один день), однак отримала інформацію щодо майна ОСОБА_1 . Натомість, для ОСОБА_1 юридичні наслідки після притягнення до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення будуть занадто суворі та несправедливі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип законності ґрунтується на ідеї, що закон повинен попереджати перш, ніж карати. По-друге, вказаний принцип ґрунтується на демократичній вимозі про обмеження влади законом.

Законність в змозі приймати формальний і матеріальний зміст. Дотримання формальної законності передбачає наявність закону, а матеріальна законність означає відповідність закону вищим нормам (Конституційним, міжнародному праву та інш.), а також відповідність процесуальних дій - закону.

Дослідивши обставини вказаної адміністративної справи в змагальній судовій процедурі, суд прийшов до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Вказане судове рішення буде очевидним попередженням особі про недопустимість в подальшому допускати подібні порушення вимог Закону.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність є скоєння особою правопорушення вперше, а також малозначність правопорушення.

Обставин, що обтяжують відповідальність, під час судового розгляду не встановлено.

Керуючись ст.ст. 22, 283-285, 287-294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 1, 3, 45 Законом України "Про запобігання корупції" -

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись щодо нього усним зауваженням, а провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

На постанову може бути подана апеляційна скаргадо Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В. Ніточко