П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ірина Дубановська

за участю захисника адвоката Зінченка П.Л.,

розглянувши в м. Біла Церква справу про адміністративне правопорушення за протоколом ААД № 562733 від 15 липня 2024 року стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП (далі протокол),

У С Т А Н О В И В:

згідно з протоколом, 15 липня 2024 року о 10:18 год. в м. Біла Церква, вул. Гетьмана Сагайдачного, 49, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ИЖ, н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився, у встановленому законодавством порядку, із застосуванням спеціального технічного приладу Драгер Алкотест, результат позитивний, 0,82 проміле, тест № 1112. Від проходження огляду, в медичному закладі відмовився.

Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У ході розгляду, адвокат Зінченко П.Л. заявив клопотання, про закриття провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Свою позицію мотивував тим, що ОСОБА_1 не визнає свою вину, оскільки він не керував транспортним засобом, коли до нього підійшли працівники поліції, він стояв на місці, із вимкненим двигуном та без порушень Правил дорожнього руху.

Вказував, що у працівників поліції не було підстав для огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такому огляду підлягає лише особа, яка керує транспортним засобом.

Відеозапис доданий до протоколу не містить факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та є недопустимим доказом, адже є переривчатим.

Працівниками поліції не надані докази наявності в ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння.

До того ж, ОСОБА_1 не роз`ясненні права та обов`язки, перед проходженням огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно зі статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: (1) чи було вчинено адміністративне правопорушення, (2) чи винна дана особа в його вчиненні, (3) чи підлягає вона адміністративній відповідальності, (4) чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, (5) чи заподіяно майнову шкоду, (6) чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, (7) а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи …

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 КУпАП).

Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суддя зазначає, що презумпція невинуватості вимагає від поліцейського, що склав протокол, довести вину особи у вчиненому адміністративному правопорушенні «поза розумним сумнівом».

Відповідно до практики Верховного Суду, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішенні має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16 січня 2024 року, справа ЄУН 752/16205/21).

Як зазначено у протоколі, ОСОБА_1 ставилося у вину керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

Згідно із ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отож, об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення може виражатися у формі дії - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, виходячи з презумпції невинуватості особи, поліцейський, який склав протокол має надати докази, які «поза розумним сумнівом» свідчитимуть, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

На підтвердження вини ОСОБА_1 поліцейським надані: протокол; квитанція від 15 липня 2024 року № 1112; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 15 липня 2024 року; направлення на огляд воді транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15 липня 2024 року; розписка про передачу транспортного засобу від 15 липня 2024 року; постанова про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕНА № 2609054 від 15 липня 2024 року; рапорт старшого лейтенанта поліції Олега Тонковида; диск з відеозаписом з нагрудної камери № 477952 від 15 липня 2024 року.

Суддя зазначає, що як видно з клопотання захисника ОСОБА_2 , сторона захисту заперечувала факт керування транспортним засобом.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери № 477952 від 15 липня 2024 року, не встановлено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, під час спілкування з працівниками поліції останній знаходився поряд з транспортним засобом, який мав заглушений двигун та не рухався.

Отож, доказів, які об`єктивно можуть свідчити, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом судді не надано.

Суддя вважає, що рапорт поліцейського, протокол, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, у сукупності, не можуть підтверджувати вказаний факт, оскільки складаються поліцейським та носять суб`єктивний характер.

Отже, суддя дослідивши надані докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважає, що в діях ОСОБА_1 немає події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відсутність об`єктивні та беззаперечні докази факту керування ним транспортним засобом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, оскільки судді не доведено, що у діях ОСОБА_1 є подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження має бути закрите.

Згідно з ч. 6 ст. 283 КУпАП, постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Керуючись ст. 247, 283 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

клопотання захисника ОСОБА_2 , про закриття провадження у справі, - задовольнити.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, стосовно ОСОБА_1 , - закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Повернути ОСОБА_1 тимчасово вилучене посвідчення водія НОМЕР_2 .

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ірина ДУБАНОВСЬКА