ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2247/24 Справа № 192/1879/24 Суддя у 1-й інстанції - Тітова О. О. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника Іванової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Іванової Аліни Віталіївни, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка працює техніком зі зв`язку ПАТ «Укрзалізниця», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

на постанову судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605, 60 грн.

У постанові суду зазначено, що 08 липня 2024 року близько 15 години 15 хвилин в с.Безбородькове по вул. Миру (Ватутіна), 10, ОСОБА_1 керувала автомобілем Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, млява мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестера Драгер або у спеціальному медичному закладі категорично відмовилася на нагрудну камеру, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Від керування транспортним засобом відсторонена шляхом блокування транспортного засобу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 порушує питання про скасування постанови, як незаконної та необґрунтованої, винесеної з грубим порушенням норм матеріального та процесуального закону.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що висновки суду першої інстанції про доведеність провини ОСОБА_1 , не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на належних доказах.

В діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції не було доведено, що вона керувала транспортним засобом, оскільки транспортний засіб взагалі не рухався, він був припаркований навпроти будинку матері ОСОБА_1 , працював двигун, тому що був увімкнений кондиціонер. Працівники поліції не представились, не показували свої посвідчення, не роз`яснювали права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а навпаки грубо порушували права ОСОБА_1 та безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення.

Адвокат зазначає, що рух автомобіля патрульної поліції і подання звукового сигналу не є доказом того, що автомобіль, в якому знаходилась ОСОБА_1 , рухався. В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що ввечері минулого дня вона в`їхала в паркан та не могла знайти свої документи, у зв`язку з чим в неї виникла сварка з чоловіком і вона шукала документи у своєму припаркованому автомобілі навпроти воріт дома своєї матері, під час чого до неї звернулися співробітники поліції і запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Отже, за відсутності доказів керування транспортним засобом, вимога працівників поліції щодо проходження медичного огляду на стан сп`яніння - є безпідставною.

Працівниками поліції не проводився огляд ОСОБА_1 , факт підтвердження наявності у неї запаху алкоголю з ротової порожнини відсутній, почервоніння очей було викликано сильним душевним хвилюванням за особистими обставинами, та як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 чітко відповідала на запитання співробітників патрульної поліції.

Працівники поліції не інформували ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного засобу та про наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на недопустимість та неналежність доказів. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення у графі свідки, зазначено: фіксація на нагрудну боді-камеру 797636. Тобто свідком будь-якого правопорушення може бути виключно фізична особи, а не технічних засіб, а відтак посилання на нього у протоколі про адміністративне правопорушення є безпідставним.

Наданий працівниками поліції відеозапис не містить моменту зупинки транспортного засобу, відеофіксація велась з постійними перервами, відеозапис не цілісний, фіксація моменту складання протоколу, направлення водія на огляд на перебування у стані сп`яніння та акту огляду - відсутній, що свідчить про неналежність доказу, його можливу фальсифікацію та унеможливлює встановлення наявності факту адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Крім того, всупереч вимогам ч.1 ст. 256 КУпАП, ОСОБА_1 не було запропоновано надати свої пояснення по суті правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також суд першої інстанції не звернув увагу та відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про долучення до матеріалів провадження копії постанови слідчого СВ ВП № 9 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 24.07.2024, якою кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_1 за фактом пропозиції працівникам поліції неправомірної вигоди, закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Апелянт вважає, що справу за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП суд першої інстанції розглянув з порушенням вимог ст. 279, 280 КУпАП.

Враховуючи викладене, захисник просить постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13.08.2024 скасувати, ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати невинною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник адвокат Іванова А.В. підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені матеріали провадження, зокрема на протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис, наданий працівниками поліції.

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного розгляду.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №754392 від 08.07.2024, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 08.07.2024 о 15 годині 15 хвилин в с. Безбородькове по вул. Миру (Ватутіна), 10, ОСОБА_1 керувала автомобілем Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, млява мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотест Драгер або у спеціальному медичному закладі категорично відмовилася на нагрудну бодікамеру 797636. Від керування транспортним засобом відсторонена шляхом блокування транспортного засобу. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

У графі Свідки чи потерпілі - відомості відсутні.

У графі «До протоколу додаються» вказано «матеріали адміністративної справи».

У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено від надання пояснень відмовилась.

Зафіксовано, що тимчасово документи не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався.

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомлено місце та час розгляду справи, однак остання відмовилась від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.07.2024, ОСОБА_1 було направлено для проведення огляду до Центру лікування залежностей КП МПЦЛЗ ДОР.

Зазначено, що у результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної служби у останньої виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння очей (а.с.2).

З Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), у ОСОБА_1 ознаками сп`яніння: різний запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, млява мова. Від проходження огляду остання відмовилась на нагрудну камеру 797636.

Також працівниками поліції до матеріалів справи долучено копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 603374, згідно якого на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за порушення п.2.3 Правил дорожнього руху України, а саме 08.07.2024 о 15 годині 15 хвилин в с. Безбородькове по вул. Миру (Ватутіна), 10, ОСОБА_1 керувала автомобілем Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 та не була пристебнута ременем безпеки, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст. 121 КУпАП (а.с.12).

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтвердила факт притягнення її до відповідальність за ч.5 ст.121 КУпАП та накладення на неї штрафу у розмірі 510 грн, який вона вже сплатила. Тим самим ОСОБА_1 підтвердила факт керування нею 08.07.2024 о 15 годині 15 хвилин в с. Безбородькове по вул. Миру (Ватутіна), 10, автомобілем Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 , що спростовує твердження захисника про зворотнє.

Відповідно до рапорту інспектора СРПП ВП №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області Івана Руденка, 08.07.2024 о 15.30 годин під час патрулювання в с. Безбородькове, вул. Ватутіна (Миру), 10, за порушення ПДР, а саме автомобіль мав явні ознаки ДТП, було зупинено автомобіль марки Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Остання керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, млява мова). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась. Крім того, за не притягнення до відповідальності та не складання адміністративних матеріалів ОСОБА_1 пропонувала, а потім поклала до службового автомобіля неправомірну грошову вигоду у розмірі 100 євро. Останню було попереджено про відеофіксацію та кримінальну відповідальність, але вона наполягала на забарі та додала: якщо мало, то дасть ще. Подія зафіксована на бодікамеру 797636. Від керування відсторонена шляхом блокування транспортного засобу. Винесено постанову ББА 603374 за ч.5 ст.121 КУпАП, протокол ААД 754392 за ч.1 ст.130 КУпАП та викликано СОГ ВП 9 для фіксації неправомірної грошової вигоди (а.с.13).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» для забезпечення публічної безпеки і порядку поліція може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозапис, який міститься в одному файлі на одному диску, долученому до матеріалів справи (а.с.14).

Так, на диску наявний безперервний запис двох відеофайлів export-wtl9k Туманова.

Перший відеофайл Video ID:68cec87d5f8cbfb111957943e84827a5

Початок запису: 08.07.2024 15:28:13

Кінець: 08.07.2024 15:33:14

Записано: 0044815 ( ОСОБА_3 )

ID реєстратора: 797636

На відео видно, як працівники поліції під час руху службового автомобіля, шляхом звукового сигналу, повідомляють водію про необхідність зупинки транспортного засобу.

Далі працівник поліції підходить до автомобіля Toyota Camry, з водійського місця виходить жінка, як пізніше буде встановлено - ОСОБА_1 .

На запитання працівника поліції, що трапилось, ОСОБА_1 сказала:Нічого.

Працівник поліції зазначив, що автомобіль ОСОБА_1 має явні ознаки ДТП.

ОСОБА_1 відповіла: Только что въехала в забор.

Працівник поліції попросив ОСОБА_1 надати водійське посвідчення, реєстраційне посвідчення на машину та запитав звідки вона та чи потребує медичної допомоги.

ОСОБА_1 вказала, що медичної допомоги не потребує, зараз проживає у мами напроти того місця, де стоїть автомобіль. Та сказала: Я заворачивала. Потім зазначивши, що у телефоні відсутній інтернет, дістала із сумочки паспорт та надала поліцейському. Щодо технічного паспорта на автомобіль пояснила, що зараз його із собою не має, оскільки його забрав чоловік.

На запитання працівника поліції ОСОБА_4 також вказала, що спиртні напої не вживала.

О 15:31:10 годині запису працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестеру Драгер, або проїхати у медичний заклад, оскільки у неї вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота та нечітка мова.

На що ОСОБА_1 відповіла:Может без него?

15:31:38 годині запису працівник поліції запитав:Ви будете проходити медичне освідування?

ОСОБА_1 відповіла:Нет.

15:31:41 годин працівник поліції запитав:Ви відмовляєтесь?

ОСОБА_1 : Да.

Далі видно, як ОСОБА_1 щось дістала зі свого гаманця, протягнула руку до працівника поліції, запитавши:Больше?

15:32:01 годин працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що відносно неї буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

15:32:11 годин працівник поліції ще раз запитав:Ви будете проходити медичне освідування на місці за допомогою алкотестеру Драгер або у медичному закладі?

ОСОБА_1 :Нет.

На запитання поліцейського, чи буде ОСОБА_1 підписувати протокол про адміністративне правопорушення, вона вказала:Нет.

Працівник поліції попросив ОСОБА_1 залишити автомобіль.

Далі видно, що працівник поліції слідує до службового автомобіля.

Потім на відеозапису зафіксовано, як поліцейський доповідає про надання ОСОБА_1 неправомірної вимоги та обставини цього факту.

Відеофайл Video ID:c64f6f8b48a5620f4ea592a97e3b9d08

Початок запису: 08.07.2024 15:33:34

Кінець: 08.07.2024 15:38:34

Записано: ОСОБА_5

ID реєстратора: 797558

На відеозапису зафіксовано, як ОСОБА_1 кинула до службового автомобіля поліцейських грошові кошти. Працівник поліції повідомили її про те, що здійснюється відеофіксація події на нагрудну камеру та попросили відійти до свого автомобіля.

Далі видно, як ОСОБА_1 разом з працівником поліції відійшли у сторону і остання зазначила:Мальчики, я никого не сбила. Я просто въехала. Почему вы такие не сговорчивые?.

Отже зазначені на вказаних відеофайлах фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації спростовують твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом. Крім того, під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не тільки не оспорювала факт керування нею транспортним засобом, а й підтвердила цей факт, зазначивши, що щойно в`їхала у паркан. На запитання працівника поліції, чи не потребує вона медичної допомоги, вказала, що ні. Жодних зауважень про те, що вона не керувала транспортним засобом, а лише шукала у ньому документи, як про це вказує адвокат у апеляційній скарзі, про те, що працівники поліції не зупиняли її автомобіль та про безпідставність їх вимог щодо проходження огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 не зазначала. Однак намагалася вирішити питання про не притягнення її до відповідальності, надаючи працівникам поліції неправомірну вигоду.

Апеляційний суд вважає, що хоча вказаний відеозапис і не містить факту руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , але в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного і об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер, так і у медичному закладі.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі сторона захисту не оспорює сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а оспорює наявність доказів керування нею транспортним засобом, дотримання працівниками поліції процедури огляду водія на стан сп`яніння та належності доказів по справі.

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

На переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2024 року, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення, допущені працівниками поліції в частині не здійснення в даному випадку безперервного відеозапису, а наявність фрагментарних записів, на переконання апеляційного суду хоча і є слушними, проте їх не можна вважати істотними, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення підтверджуються всією сукупністю доказів, досліджених судом під час розгляду даної справи, при цьому на наявному відеозаписі зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, неодноразово запропонованого працівниками поліції, як на місці за допомогою алкотестеру Драгер, так і у медичному закладі.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що дані відеозапису нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на неї, як на правопорушника, яка керувала транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння та відмовилася від проходження запропонованого працівниками поліції огляду на стан сп`яніння.

Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Відсутність фіксування на відеозапису процесу складання протоколу про адміністративне правопорушення, акту та направлення водія на огляд, не може свідчити про неналежність та недопустимість цього відеозапису, як доказу.

Апеляційні доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не інформували про порядок застосування спеціального технічного засобу та про наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, не заслуговують на увагу. Наявним відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції підтверджено, що після вимоги працівника поліції до водія ОСОБА_1 пройти огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або у медичній установі, остання від проходження огляду відмовилась. Таким чином у працівників поліції не було підстав роз`яснювати ОСОБА_1 порядок застосування спеціального технічного засобу. Крім того, з відеозапису вбачається, що після відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, поліцейський повідомив її, що відносно неї буде складено протокол про адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, саме за відмову від проходження огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Не є слушними і доводи апелянта про те, що працівниками поліції не підтверджено факт наявності у ОСОБА_1 запаху алкоголю з порожнини рота.

Як було зазначено вище, вимогами п. 2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Отже законодавцем не встановлено жодної вимоги до працівників поліції надавати докази на підтвердження виявлених ними ознак алкогольного сп`яніння. Більше того, поліцейський фактично виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу у залежності від власного їх розуміння. Наявність ознак алкогольного сп`яніння самі по собі не означають, що особа перебуває в стані такого сп`яніння.

Апеляційний суд відкидає, як неспроможні твердження захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки у графі свідки зазначено про фіксацію на нагрудну бодікамеру; а також через те, що ОСОБА_1 не було запропоновано надати свої пояснення по суті правопорушення.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №754392 (а.с.1), у графі Свідки чи потерпілі працівником поліції поставлений знак прочерк: -.

У графі Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено: від надання пояснень відмовилась. Даний факт підтверджується і наданим відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, де зафіксовано, як ОСОБА_1 відмовившись від проходження огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння, вказала, що протокол про адміністративне правопорушення підписувати не буде.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №754392 щодо ОСОБА_1 , є належним доказом, він містить усі необхідні дані, передбачені положеннями ч.1 ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року №1376 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за №1496/27941.

Щодо доводів апелянта про порушення працівниками патрульної поліції вимог закону у зв`язку із не роз`ясненням особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зазначає, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 754392, ОСОБА_1 було роз`яснено її права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції, однак остання відмовилась від підпису у протоколі, жодних зауважень, клопотань, зокрема і щодо не роз`яснення їй процесуальних прав, не заявляла. Крім того, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, були відновлені шляхом, зокрема і подання апеляційної скарги та надання їй можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді. Разом з тим, апеляційний суд відзначає, що права, що перелічені в ст. 268 КУпАП, передбачають їх використання під час розгляду справи, зокрема користуватися юридичною допомогою адвоката, оскаржити постанову по справі.

При цьому суд апеляційної інстанції констатує, що ОСОБА_1 у повній мірі використала своє процесуальне право на захист, як під час розгляду справи у суді першої, так і апеляційної інстанції, оскільки особисто була присутня у судових засіданнях, давала пояснення щодо обставин та власної версії подій, мала можливість надати суду докази і заявляти клопотання, а також була забезпечена участю професійного захисника, тобто використала увесь комплекс наданих їй прав, передбачених ст.268 КУпАП.

За таких обставин, відсутність даних про роз`яснення особі її прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, котрий за своєю природою та змістом не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не спричиняє зміни прав чи обов`язків особи, не тягне за собою безумовне закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності судом не встановлено та стороною захисту надано не було.

Також апелянтом не було надано і доказів порушення судом першої інстанції вимог ст. 279 КУпАП.

Твердження захисника про те, що суд не взяв до уваги та відмовив у задоволенні клопотання про долучення до матеріалів провадження копії постанови слідчого від 24.07.2024 про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_1 за фактом пропозиції працівникам поліції неправомірної вигоди, за відсутністю складу кримінального правопорушення, не заслуговує на увагу, оскільки не стосується даного адміністративного провадження про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2024 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Іванової Аліни Віталіївни, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО