Справа № 571/1889/24
Провадження № 3/571/1135/2024

12 вересня 2024 року смт. Рокитне
Рокитнівський районний суд Рівненської області, в особі судді Комзюк А.Ф., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП не встановлено, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні,
про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП,
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЧЦП №173512 від 03.09.2024: «03 вересня 2024 о 18 год. 00 хв. на території Березівської ОТГ Рівненської обл., Сарненського р-н на напрямку Кам`яне (Укр) Глушковичі (РБ) п/зн 0969 прикордонним нарядом «Група реагування» спільно з військовослужбовцями ПОРВ (з м.д.н.п. НОМЕР_1 ) в 7000 м до лінії ДК було виявлено гр. ОСОБА_1 , який за попередньою змовою з гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 мали намір незаконно перетнути державний кордон з України в республіку білорусь поза встановленими пунктами пропуску, в групі осіб. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги ст.9 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.204-1 КУпАП, а саме здійснив спробу перетину кордону».
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.204-1 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вини у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав та пояснив, що 03.09.2024 попросив ОСОБА_3 завезти сина ОСОБА_4 та його знайомого ОСОБА_2 до села Купель. Там мав хтось їх перевезти на територію Білорусії. Особисто він перетинати кордон не мав, оскільки працює в територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, при собі мав військовий квиток і мав повертатися на роботу. Просить прийняти рішення згідно закону.
Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши письмові докази по справі та оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне.
Відповідальність за ч.1 ст.204-1 КУпАП настає у разі перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
За ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, настає відповідальність за ч.2 ст.204-1 КУпАП.
Тобто, диспозиція даної статті передбачає відповідальності за вчинення умисних дій, спрямованих на незаконне перетинання державного кордону України.
Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Суд наголошує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність у її діях складу та події адміністративного правопорушення. При цьому, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» у цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів у підтвердження того, що правопорушення мало місце. ОСОБА_1 стверджує, що наміру на незаконний перетин Державного кордону України не мав, хотів завезти сина та його знайомого до села Купель. Там мав хтось їх перевезти на територію Білорусії.
Пояснення ОСОБА_1 підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ..
Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення, не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у ньому.
Суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.62 Конституції Украни, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За вказаних обставин, в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.
Положеннями п.1 ч.1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 247,280,283,284 КУпАП, суд,
п о с т а н о в и в:
Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.204-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя А.Ф.Комзюк