ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/2717/24 Головуючий суддя І інстанції Семенова Я. Ю.
Провадження № 33/818/1245/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника Максименка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 06 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постановою встановлено, що водій ОСОБА_1 06 березня 2024року об 11годині 35хвилин рухаючись по вул. Академіка Павлова,буд.160,керував транспортним засобом Kia Cerato, державний номерний знак НОМЕР_1 ,з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора DragerAlcotest6820(приладARHF-0024), результат огляду0,34 проміле. З результатом огляду водій не погодився. Від проходження огляду у медичному закладі з метою підтвердження стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу.

Свої апеляційні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції однобічно та поверхнево досліджені обставини цієї справи. Зокрема, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що матеріали справи не містять відомостей щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а тому всі вимоги працівників поліції щодо проведення огляду на стан сп`яніння є незаконними. Від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння він не відмовлявся, оскільки пройшов такий огляд на місці зупинки транспортного засобу.

Крім того, ОСОБА_1 просив поновити йому строк на апеляційне оскарження суду першої інстанції, у зв`язку з тим, що не міг вчасно дізнатися про результат розгляду його справи у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги внаслідок активізації військових дій.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження відомостями матеріалів справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник підтримали подану апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні. В обґрунтування поданої апеляційної скарги пояснювали, що ОСОБА_1 в той день автомобілем не керував, автомобіль був залишений біля будинку за день до події зазначеної у протоколі про адміністративне правопорушення. Від проведення огляду в медичному закладі ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, а відмову його від огляду, на думку сторони захисту, працівниками поліції було неправильно кваліфіковано, оскільки, як вважають апелянт та його захисник, ОСОБА_1 фактично було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, а не алкогольного, як зазначено у оспорюваному протоколі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.5, а саме: на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовився.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Натомість, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджуються наявними у справі відомостями, а саме:

відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 604557 від 06.03.2024 року, в якому зазначено факт керування ОСОБА_1 06 березня 2024року об 11 годині 35 хвилин рухаючись по вул. Академіка Павлова,буд.160, транспортним засобом Kia Cerato, державний номерний знак НОМЕР_1 ,з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора DragerAlcotest6820(приладARHF-0024), результат огляду0,34 проміле. З результатом огляду водій не погодився. Від проходження огляду у медичному закладі з метою підтвердження стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 1).

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №604557 від 06.03.2024 року, в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено «з протоколом не згоден, алкоголь не вживаю у зв`язку зі станом здоров`я». Інших заперечень, пояснень чи зауважень, зокрема і про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом 06.03.2024 року, а також про порушення його прав працівниками поліції апелянт у протоколі жодним чином не зазначив (а.с.1). Зазначене свідчить, що ОСОБА_1 не погодився із відомостями протоколу в частині проведення відносно нього огляду на стан сп`яніння, не заперечуючи при цьому факту керування ним транспортним засобом 06.03.2024 о 11 год 35 хв вул. Ак. Павлова 160 у м. Харкові.

Відомостями довідки УПП в Харківській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав посвідчення водія НОМЕР_2 від 15.09.2022 року (а.с.3);

Згідно відомостей роздруківки результату огляду на стан алкогольного сп`яніння газоаналізатору тест 2414 06.03.2024 року о 11 год. 41 хв ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння з результатом 0.34 проміле. З вказаним результатом водій не погодився.

Відповідно до відомостей акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів де в графі «результат огляду на стан сп`яніння» зазначено «не згоден»; а в графі «свідки огляду» зазначено «велась відео фіксація» (а.с. 6).

Відомостями висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння встановлено, що від проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в КНП ХОР «ОКНЛ» ОСОБА_1 відмовився, про що свідчить підпис ОСОБА_1 у п. 11 висновку (а.с.4).

З відомостей рапорту інспектора С. Капустіна вбачається, що 06.03.2024 року під час несення служби у складі наряду 2011 було зупинено автомобіль Kia Cerato, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 згідно ст. 35 ЗУ «Про Національну поліції». Під час спілкування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору. Результат огляду склав 0.34 проміле з яким водій не погодився та бажав пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я. У подальшому відмовився від проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку із чим відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративну відповідальність.

З відомостей відеозапису фіксації обставин правопорушення, доданих до протоколу ААД№604557 (а.с. 2) вбачається фіксація рух транспортного засобу Kia Cerato сірого кольору по вул. Ак. Павлова, який приймаючи ліворуч та включивши лівий показник повороту готується до повороту вліво на парковку. З відео запису чітко видно, що у цей час на в`їзді до платного паркінгу жодного автомобілю немає.

До вказаного автомобілю також з показником лівого повороту наблизився автомобіль працівників поліції.

З іншого фрагменту відеозапису вбачається спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , який зупинив свій автомобіль відразу на повороті до платної парковки, окрім водія ОСОБА_1 та працівників поліції біля автомобілю Kia Cerato сірого кольору нікого немає. Це свідчить, що саме ОСОБА_1 керував вказаним автомобілем. Крім того в ході спілкування з працівниками поліції водій зазначив, що «тільки виїхав з СТО маршрутом до себе на стоянку» (відеофайл export-vocj7 1 хв - 1хв 25 с). Більш того в подальшому ОСОБА_1 намагаючись встановити хто дав працівникам поліції інформацію щодо керування ним автомобілем в стані сп`яніння зазначає «…я просто поїхав вулицею, а ви поїхали за мною просто так?…» (39 хв -40 хв того ж відеозапису).

Водію було роз`яснено, що його було зупинено у зв`язку із надходженням інформації що водій керує автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, номери автомобілю, який зазначався у повідомлені співпали із номерами автомобіля ОСОБА_1 . Цей факт апелянт не оспорює. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору на що водій погодився, при цьому залучав свідка із парковки. Результат огляду склав 0.34 проміле з яким ОСОБА_1 не погодився та бажав пройти огляд у лікаря нарколога в закладі охорони здоров`я. Прибувши до медичного закладу, ОСОБА_1 поспілкувавшись телефоном та отримавши в ході цієї розмову консультацію, відмовився від подальшого огляду на стан сп`яніння наполягаючи на порушенні його прав та виразив недовіру працівникам поліції та працівникам КНП ХОР «ОКНЛ». Водію було роз`яснено права, передбачені ст. 68 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

ОСОБА_1 було ознайомлено із протоколом про адміністративну відповідальність, складеного відносно нього.

При цьому, апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 та його захисник не скористались процесуальною можливістю та не звертались із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі (ст. 267 КУпаП). Також стороною захисту не надано відомостей про те, що останній звертався до суду в порядку, передбаченому ст. 5, 20, 286 КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб - працівників поліції. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою. Матеріали справи не містять відповідних відомостей, що обумовлюють невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів в цій частині.

Натомість, саме відмова від проходження огляду водія є процесуально визначальним фактом у цій справі, адже адміністративна відповідальність, встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП, що настає в цьому випадку, саме за відмову водія у проходженні огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що знайшло своє підтвердження у неспростованих відомостях протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1), доданих до нього доказах та інших відомостях, наявних у матеріалах справи.

Разом з цим суд апеляційної інстанції вважає належним зазначити, що приписи статей 130 та 266 КУпАП в їх невід`ємному взаємозв`язку встановлюють відповідальність за відмову від проходження огляду яка настає у випадку відмови водія від будь-якого, визначеного законом порядку, та запропонованого (в разі наявності підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням проведення його порядку. Відомостей про порушення проведення порядку огляду на стан сп`яніння матеріали справи не містять. Не надані таких відомостей і суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків або зафіксованому технічними пристроями відеозапису, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Приписами абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду в їх релевантному зв`язку із вимогами ч.1 ст. 130 КУпАП в редакції, чинній на момент скоєння правопорушення, встановлено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.

Правопорушення вважається закінченим з моменту відмови водія транспортного засобу від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. А тому, у працівників поліції виникають законні підстави для складання матеріалів про адміністративну відповідальність з моменту фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння в порядку встановленому законом незалежно від причин надання водієм такої відмови.

За таких обставин, враховуючи зміст пункту 2.5 Правил дорожнього руху, необхідно вважати, що водій, стосовно якого є підозри про перебування його у стані сп`яніння, саме зобов`язаний пройти огляд у встановленому законом порядку. Вказаний обов`язок водія спрямований на безпеку руху, тому факт відмови від проходження такого огляду законодавство кваліфікує як окреме правопорушення з правовими наслідками, як для перебування його у стані сп`яніння. Таке належить вважати цілком виправданим та логічним, оскільки в протилежному випадку, водії, відмовляючись від такого огляду, мали б можливість приховувати свій стан, і як наслідок - уникати юридичної відповідальності.

За таких обставин, наявність неспростованих відомостей протоколу ААД№604557 та долучених до нього доказів, поза розумним сумнівом, дають підстави вважати сторонньому спостерігачу, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, відмовившись від виконання законної вимоги поліцейського про проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 у час, зазначений у протоколі про адміністративну відповідальність своїм автомобілем не керував, оскільки залишив його біля будинку де проживає є безпідставними та спростовуються відомостями матеріалів справи.

З відеозапису, долученого до протоколу ААД№604557 вбачається, транспортного засобу Kia Cerato сірого кольору рухався по вул. Ак. Павлова, який приймаючи ліворуч та включивши лівий показник повороту готується до повороту вліво на парковку. До вказаного автомобілю також з показником лівого повороту наблизився автомобіль працівників поліції.

З відео запису чітко видно, що у цей час на в`їзді до платного паркінгу жодного автомобілю немає, однак у подальшому спілкування проходило на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , який зупинився між проїзною частиною вул. Ак. Павлова та тротуаром, який пролягає уздовж парковки куди прямував ОСОБА_1 .

Крім того в ході спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 зазначив, що «тільки виїхав з СТО маршрутом до себе на стоянку» (відеофайл export-vocj7 1 хв - 1хв 25 с). Більш того в подальшому ОСОБА_1 намагаючись встановити хто дав працівникам поліції інформацію щодо керування ним автомобілем в стані сп`яніння зазначає «…я просто поїхав вулицею, а ви поїхали за мною просто так?…» (39 хв -40 хв того ж відеозапису). Зазначене беззаперечно свідчить про керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинку працівниками поліції, які рухались тривалий час за автомобілем під керуванням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом є необґрунтованими та вважаються обраним способом захисту апелянта.

Доводи сторони захисту про неможливість використання відомостей відеозапису у цій справі, оскільки відеозапис на нагрудну камеру поліцейського в порушення вимог Інструкції, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 №1026, вівся не з початку, а протокол про адміністративну відповідальність не містить відомостей про технічний засіб яким вівся відеозапис є безпідставними з огляду про наступне.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім того слід звернути увагу учасників судового розгляду на особливість правового статусу доказів у провадженні по справах про адміністративні правопорушення. Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключно національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі «будь-які фактичні дані» та не містить критеріїв недопустимості доказів.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП відео фіксація є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, який оцінюється у сукупності з іншими доказами по справі, й обставини, що містяться на вказаному відеозаписі, повністю узгоджується зі змістом обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №604557 від 06.03.2024 року, та й у долучених до нього доказах. Поряд з цим, конверт та технічний носій із відеозаписом містять реквізити оспорюваного протоколу про адміністративне правопорушення, а в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «свідки чи потерпілі» зазначено, що вівся відеозапис на бодікамери 475503, 471156, а також відео реєстратор 70меі що відповідає вимогам п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року № 1026.

Відеозапис відображає усі визначальні для правильного розгляду цієї справи обставини, а саме: керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмову в проведенні огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а вимога надати сечу в якості біологічного середовища, на думку апелянта, була незаконною та спрямованою на проведення наркотичного огляду є суб`єктивними з огляду на наступне.

Згідно п. 12 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а також кров згідно п. 13 цього розділу Інструкції.

Відповідно до вимого п.3 розділу ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Отже за змістом вказаних вимог, лікар самостійно встановлює яке біологічне середовище необхідно надати особі, яка проходить огляд на стан сп`яніння для правильного проведення такого огляду та отримання результату огляду який відповідає дійсності.

З відомостей матеріалів справи, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення ААД№604557, а також відеозапису, доданого до нього, рапорту працівника поліції, відомостей роздруківки результату огляду газоаналізатора та висновку 662 від 06.03.2024 поза розумним сумнівом вбачається, що ОСОБА_1 будучи зупиненим працівниками поліції відмовився проходити огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я з підстав недовіри до працівників поліції та закладу охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ», а також, як він вважав, із порушеннями його прав.

Таким чином, доводи сторони захисту в цій частині є суб`єктивними та розцінюються судом, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .

Оцінюючи відомості цих доказів у справі як окремо, так і в сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмови особи, що притягається до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_2 п. 2.5 Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновивши йому строк апеляційного оскарження постанови Московського районного суду м. Харкова від 06 червня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 06 червня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков