КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 939/1541/24 Головуючий у суді першої інстанції - Стасенко Г.В.
Номер провадження № 33/824/4430/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Яворського М.А., за участю секретаря судового засідання Сукач О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бородянського районного суду Київської області від 20 серпня 2024 року щодо притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гаврилівки Вишгородського району Київської області, громадянина України, непрацюючого, який проживає в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 та ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №510663, 21 травня 2024 року о 12 годині 00 хвилин, на 44 км автодороги М-07 "Київ-Ковель", в Бучанському районі Київської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем «Volkswagen LT35», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п. 31.3 «б» Правил дорожнього руху і вчинив правопорушення повторно протягом року, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №510667, 05 червня 2024 року о 10 годині 10 хвилин, на 44 км автодороги М-07, в Бучанському районі Київської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем «Volkswagen LT35», реєстраційний номер НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, повторно протягом року, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 20 серпня 2024 року матеріали справи № 939/1401/24 (3/939/747/24) про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , і матеріали справи № 939/1541/24 (3/939/810/24) про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , об`єднано в одне провадження.

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 20 серпня 2024 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців.

Визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 7 (сім) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ст. 36 КУпАП визначено ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 7 (сім) років.

На підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП приєднано невідбуту частину стягнення відповідно до постанови судді Бородянського районного суду Київської області від 15 лютого 2024 року за ч. 4 ст. 121 КУпАП та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 7 (сім) років 1 (один) місяць і 18 (вісімнадцять) днів.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що постанова у справі була винесена за його відсутності в судовому засіданні та не враховано, що ним було подано клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з сімейними обставинами, а саме смертю свекра (батька дружини) та його похованням. Захисник також не приймала участь в судовому засіданні, оскільки нею було повідомлено суд, про неможливість участі в судовому засіданні 19 серпня 2024 року через участь в судовому засіданні в Ірпінському міському суді Київської області.

Вказує, що статтею 277-2 КУпАП передбачено, що повістка особі яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три дні доби до дня розгляду справи в суді, в який зазначаються дата і місце розгляду справи.

Вказує, що незважаючи на грубе порушення вимог вищевказаної статті судові засідання було призначене два дні поспіль, що через об`єктивні причини позбавило участі в судовому засіданні для надання пояснень та доказів для з`ясування обставин справи.

Крім того, судом не було з`ясовано чи керував автомобілем 05 червня 2024 року. З відеозапису долученого до протоколу вбачається лише, що працівники патрульної поліції підходять до автомобіля, який стоїть на узбіччі.

Судом також не було надано оцінку тому факту, що відеозапис був перерваний та після його переривання вбачається інша місцевість, де знаходиться автомобіль та складається протокол.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Олексієнко М.М., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав..

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 126 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова судді суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так з матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 510663, 21 травня 2024 року о 12 годині 00 хвилин, на 44 км автодороги М-07 "Київ-Ковель", в Бучанському районі Київської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем «Volkswagen LT35», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п. 31.3 «б» Правил дорожнього руху і вчинив правопорушення повторно протягом року, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №510667, 05 червня 2024 року о 10 годині 10 хвилин, на 44 км автодороги М-07, в Бучанському районі Київської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем «Volkswagen LT35», реєстраційний номер НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, повторно протягом року, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

До матеріалів справи також було долучено диск із відеозаписом з нагрудних камер працівників патрульної поліції, які здійснювали оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 7079472, 30 травня 2023 року на ОСОБА_1 інспектором поліції батальйону патрульної поліції в с. Чайки УПП в Київській області було накладено адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 121 КУпАП (керував транспортним засобом з пошкодженим лобовим склом в зоні дії склоочисників та не пройшов обов`язковий технічний контроль) у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Згідно з копією постанови судді Бородянського районного суду Київської області від 15 лютого 2024 року, на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч. 4 ст. 121 КУпАП, із застосуванням ч. 3 ст. 30 КУпАП, за повторне протягом року керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, у виді штрафу в розмірі 1700 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк сім місяців і одинадцять днів.

Відповідно до адмінпрактики відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інспектором батальйону патрульної поліції в місті Борисполі УПП у Київській області, 23 грудня 2023 року на ОСОБА_1 було накладено стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400 гривень проїзд регульованого пішохідного переходу на жовтий сигнал світлофора та керування транспортним засобом особою, яка не має посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до статті.

Відповідно до ч. 3 і ч. 4 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Згідно з ч. 7 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку; для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

Водночас, ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби-незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років ; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137.

Відповідно до пункту 3 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років-кожні два роки; для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5тонни,причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку; для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

Згідно з п. п. «б» п. 31.3 Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобіль - колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт та автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт», транспортні засоби за своїм призначенням поділяються на: транспортні засоби загального призначення ,транспортні засоби спеціалізованого призначення і транспортні засоби спеціального призначення.

Згідно з ч. 3 ст.19 Закону України «Про автомобільний транспорт», при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).

Тобто вантажним автомобілем є колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів. Такі транспортні засоби незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, які знаходяться в експлуатації понад два роки, підлягають обов`язковому технічному огляду.

Таким чином, оскільки технічні характеристики, автомобіль «Volkswagen LT35», реєстраційний номер НОМЕР_2 , є вантажним, строк його експлуатації більше двох років, і відповідно до наведених вимог цей автомобіль підлягає обов`язковому технічному контролю кожні два роки.

Адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 121КУпАП настає, зокрема, і за повторне, протягом року, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Він містить об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері безпеки дорожнього руху та встановлений порядок використання транспортних засобів.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 121 КУпАП полягає у керуванні водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів (формальний склад).

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі як умислу, так і необережності.

Суб`єкт адміністративного правопорушення - спеціальний (водій транспортного засобу).

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 121КУпАП підтверджується, зокрема обставинами, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 510663 від 21 травня 2024 року, що відсутності у ОСОБА_1 документів щодо проходження обов`язкового технічного огляду, що прямо визначено ч. 3 ст.19 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п.п. «б» п. 31.3 Правил дорожнього руху.

Факт повторності вчинення вказаного правопорушення підтверджується, обставинами викладеними у постановах про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС № 7079472 від 30 травня 2024 року, постанові Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2024 року у справі № 359/327/24 та постанові Бородянського районного суду Київської області від 15 лютого 2024 року у справі № 939/3257/23, відомості про які містяться в ЄДРСР України. .

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Крім того із матеріалів справи вбачається, що 05 червня 2024 року відносно ОСОБА_1 також складено протокол серії ААД № 510667, відповідно до якого, 05 червня 2024 року о 10 годині 10 хвилин, на 44 км автодороги М-07, в Бучанському районі Київської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем «Volkswagen LT35», реєстраційний номер НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, повторно протягом року, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 8 та ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами підтверджується відповідним посвідченням. На території України діють національні і міжнародні посвідчення на право керування транспортними засобами, що відповідають Конвенції про дорожній рух. Порядок видачі цих посвідчень установлюється Кабінетом Міністрів України.

Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення.

На вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог Правил дорожнього руху і передати для перевірки зазначені документи.

Статтею 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частиною 4 статті 126 ЦПК України передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобам.

Положеннями ч.5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення зокрема передбаченого ч.2 цієї статті керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП підтверджується обставинами зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 510667 від 05 червня 2024 року згідно до яких на момент керування , 05 червня 2024 року автомобілем «Volkswagen LT35», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 , був позбавлений права керувати автомобілем строком на шість місяців згідно до постанови Бородянського районного суду Київської області від 15 лютого 2024 року, тому відповідно до ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» не мав права керувати автомобілем.

Крім того відповідно до наявної в матеріалах справи копії адміністративної постанови БДР № 19891 ОСОБА_1 , був притягнутий 23 грудня 2023 року посадовою особою Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київській області до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП і на нього було накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. (а.с. 3).

Строк визначений ст. 39 КУпАП на час вчинення нового правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП не сплив.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що судове рішення було ухвалено за його відсутності та за відсутності його адвоката, апеляційний суд критично оцінює зазначене посилання з огляду на те, що матеріалами справи підтверджується неодноразові подання клопотання про відкладення розгляду справи як особою, яка притягується до адміністративної відповідальності та і захисником по справі.

Більш того із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був безпосередньо обізнаний про призначення слухання справи на 20 серпня 2024 року оскільки саме в цей день ним було подано до суду заяву про відкладення розгляду справи (а.с.84).

Посилання в апеляційній скарзі про те, що судом не з`ясовано факту керування ОСОБА_1 автомобілем, а на відеозаписі долученому до протоколу вбачається лише, що працівники підходять до автомобіля, який стоїть на узбіччі, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вони спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення та його розпискою від 05 червня 2024 року про те, що він залишає автомобіль на місці зупинки без порушення ПДР.

Посилання захисника в судовому засідання про те, що неможливо накладення на особу адміністративного стягнення як особи, яка позбавлена права керування безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Тобто вище вказаною нормою права, ч. 3 ст. 30 КУпАП прямо врегульовано порядок застосування стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами особою, до якої раніше уже була застосована дана міра стягнення.

Крім того суд апеляційної інстанції погоджується із даним висновком суду першої інстанції щодо призначення ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 7 (сім) років 1 (один) місяць і 18 (вісімнадцять) днів оскільки вказане повністю узгоджується із правовим висновком викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20, де суд касаційної інстанції виснував : «Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання, передбаченій ч. 2 ст. 50 КК. У контексті розглядуваного питання особливої уваги набуває досягнення мети покарання щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.

Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання.

Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.»

З урахуванням тих обставин, що ОСОБА_1 на протязі останнього року неодноразово вчиняв адміністративні правопорушення, за які Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами особою, до якої раніше уже була застосована дана міра стягнення тому накладене Бородянським районним судом стягнення у вказаній справі відповідатиме меті попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому.

Враховуючи викладене, а також те, що переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, що викладені в постанові і були підставами для її скасування та ухваленням нового судового рішення про закриття провадження у справі з підстав відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 та ч. 5 ст. 126 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову Бородянського районного суду Київської області від 20 серпня 2024 року залишити без змін.

Керуючись положеннями статті 284, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Бородянського районного суду Київської області від 20 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.А.Яворський