Справа № 591/8867/24 Провадження № 3/591/2178/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Сорока М.Р., в присутності особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовець, проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Водій ОСОБА_1 27.08.2024 року о 23 год. 44 хв. в м.Сумах по пр.Свободи, 33 керував т/з ВАЗ 21083 б/н з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Алкотест 6810 прилад номер ARAM 2261, що підтверджується тестом номер 3099 від 27.08.2024 року, результат тесту 1,20 проміле, з результатом огляду водій не згоден, від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився у встановленому законом порядку .Водія від подальшого керування транспортним засобом було відсторонено, чим порушив п. 2.5 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину визнав частково, просив розстрочити йому суму штрафу який передбачений за вчинення даного правопорушення оскільки має скрутне матеріальне становище.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи завдано матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до Глави 20 КУпАП огляд на стан алкогольного сп`яніння визначено як захід забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення.

При цьому, порядок проведення такого огляду врегульований: ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. № 1103, якою затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Порядок).

Так, Порядок та ст. 266 КУпАП визначають чіткий алгоритм дій поліцейського, відповідно до якого в разі наявності в останніх підстав вважати, що водії транспортних засобів перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, працівники поліції повинні спочатку на місці запропонувати пройти відповідний медичний огляд. Якщо водій відмовляється пройти огляд на місці зупинки або не згоден з результатами проведеного на місці огляду, працівник поліції повинен запропонувати пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я.

З наданих суду адміністративних матеріалів, оглянутого в судовому засіданні відео з нагрудних камер поліцейських, вбачається, що поліцейськими було в повній мірі дотримано порядку огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, який передбачений зазначеними нормами чинного законодавства.

При цьому, слід зазначити, що керування транспортним засобом у стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найтяжчим порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Так, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 встановлено склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, що полягало у керуванні транспортним засобом особою у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується зібраними матеріалами справи, дослідженими у суді, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 28.08.2024 року серії ЕПР1 № 118770 (а.с. 1);

- результатом тестування (а.с.2);

- актом огляду на стан сп`яніння у якому зафіксовано виявлені у ОСОБА_1 ознаки: запах алкоголю з порожнини рота (а.с.3);

- направленням на огляд водія (а.с.4);

- довідкою, в якій зазначено інформацію про наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія (а.с.6).

Окрім того, з досліджених в судовому засіданні відео з оптичного носія даних (а.с. 7) переконливо та в достатній мірі підтверджені обставини, викладені в протоколі, виконання працівниками поліції вимог КУпАП при їх складанні та дотримання процедури при виявленні у водія ознак сп`яніння та керування т/з саме ОСОБА_1 , який був зупинений у зв`язку з порушенням комендантської години.

Відтак, жодних обставин чи фактів, які б давали підстави не довіряти наведеним доказам чи фактичним даним, що в них містяться, у суду не має, тому факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції , суд вважає доведеним.

Враховуючи положення статті 33 КУпАП при накладенні стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а також те, що відповідно до відомостей інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» у ОСОБА_1 є посвідчення водія, вважаю за необхідне застосувати до правопорушника стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

З приводу заяви ОСОБА_1 про скрутне матеріальне становище слід зазначити наступне.

Згідно ч. 2 ст. 301 КУпАП визначено, що відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Тобто, КУпАП не регулює питання щодо можливості розстрочки виконання постанови.

Водночас, ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримання принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». ЄСПЛ поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03).

З огляду на викладене, виходячи із системного аналізу процесуальних норм законодавства України, усталеної судової практики ЄСПЛ, на вирішення порушеного питання поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при вирішенні питання про розстрочку штрафу, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема кримінального, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом учасників провадження у справі про адміністративні правопорушення (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Частиною 4 ст. 53 КК України визначено, що з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Враховуючи часткове визнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та призначення йому штрафу за цією статтею на користь держави в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн, а також те, що ОСОБА_1 має скрутне матеріальне становище, його клопотання слід задовольнити та розстрочити йому виплату штрафу на строк 3 (три ) місяці зі щомісячним платежем 5666 (п`ять тисяч шістсот шістдесят шість) грн. 67 копійок щомісяця.

Керуючись ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 283, ст. 284 КУпАП, ч.4 ст. 53 КК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605,60 гривень.

Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП задовольнити.

Розстрочити ОСОБА_1 виконання постанови Зарічного районного суду м.Суми від 18.09.2024 про накладення адміністративного стягнення в частині сплати штрафу в розмірі 17 000 грн на строк 3 (три) місяці, зі сплатою штрафу рівними частинами по 5666 (п`ять тисяч шістсот шістдесят шість) гривень 67 копійок щомісяця до 28 числа кожного місяця.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-денного строку до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя М.Р.Сорока