ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/807/306/24 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього адвоката Фельського С.Л. на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 29 січня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Згідно з постановою суду, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 02 листопада 2023 року, серії ААД №178486, вбачається, що 02 листопада 2023 року о 22:51 год. водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Рено Меган, д.н.з. НОМЕР_1 , у м.Запоріжжі, перехрестя пр.Соборний та пр.Маяковського, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушена координація рухів). Від проходження експертизи на місці зупинки за допомогою газоаналізатору «Драгер» відмовився під відеозапис. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у лікаря нарколога відмовився, що підтверджується висновком №10027 від 02 листопада 2023 року. Чим порушив п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Фельський С.Л. просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що з відеозапису, долученого до матеріалів справи, не убачається у водія ОСОБА_1 жодних ознак сп`яніння, мова чітка та координація не порушена.

Зауважує на тому, що працівник поліції жодного разу не повідомив ОСОБА_1 про наявність у нього будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, просто запропонував пройти тест або проїхати до лікарні.

Вважає, що за вказаних обставин, поліцейський не мав права проводити огляд на місці чи направляти водія ОСОБА_1 до лікарні.

Наголошує на тому, що дії поліцейського, зафіксовані на відеокамеру, є перевищенням владних повноважень, зловживанням своїм становищем та порушенням Інструкції.

Також, звертає увагу на те, що у медичному закладі ОСОБА_1 лікар не оглядав, а просто виміряв серцевий ритм, після чого запропонував пройти тест за допомогою приладу Алкотестера Драгер. ОСОБА_1 повідомив лікарю про те, що йому відомо про необхідність відібрання зразків біологічного середовища. Лікар, виказуючи неприязнь, у грубій формі надав водію ємність для набору сечі та запропонував пройти до окремої кімнати. При цьому двері закривати не дозволив та стояв дивився на ОСОБА_1 .

Захисник зазначає, що через емоційно напружену ситуацію або через відсутність фізичної потреби у сечовипусканні ОСОБА_1 не зміг наповнити ємність.

Разом з тим, вказує, що лікар повністю проігнорував прохання ОСОБА_1 почекати певний час чи взяти інші біологічні матеріали та складав висновок про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Захисник наголошує на тому, що ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я не відмовлявся від здачі аналізу, а фізіологічно не зміг надати зразки біологічного середовища у вигляді сечі.

У свою чергу, лікар відповідно до Інструкції (за неможливістю взяти аналіз сечі) повинен був відібрати слину, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а якщо не можливо взяти зразки цих біологічних середовищ, повинен був взяти аналіз крові. Але з відеоматеріалів убачається, що лікарем не було запропоновано жодного іншого аналізу, зазначеного у Інструкції окрім забору сечі.

Крім того, лікарем навіть не було запропоновано водію почекати певний проміжок часу для виникнення біологічної потреби у сечовипусканні. Це було б логічним у ситуації, що склалась, але в супереч вимогам Інструкції, лікар, нехтуючи законними вимогами/проханнями водія, склав висновок про відмову.

Заявлене захисником-адвокатом Фельським С.Л. клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 у розгляді справи участі не брав, відомостей щодо отримання копії постанови ОСОБА_1 матеріали справи не містять, доводи апелянта про те, що про наявність оскаржуваного рішення він дізнався 16 лютого 2024 року з ЄДРСР, матеріалами справи не спростовується, та вже 23 лютого 2024 року захисником-адвокатом Фельським С.Л. подано апеляційну скаргу, тобто зловживання своїми процесуальними правами з боку сторони захисту не убачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

В судове засідання, призначене на 19 липня 2024 року особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисник-адвокат Фельський С.Л., не з`явились, про день та час судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином.

На адресу Запорізького апеляційного суду від захисника-адвоката Фельського С.Л. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_1 .

З урахування викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Фельського С.Л., що узгоджується з положеннями ст.294 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №178486 від 02 листопада 2023 року, з якого убачається, що 02 листопада 2023 року о 22:51 год. водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Рено Меган, д.н.з. НОМЕР_1 , у м.Запоріжжі, перехрестя пр.Соборний та пр.Маяковського, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушена координація рухів). Від проходження експертизи на місці зупинки за допомогою газоаналізатору «Драгер» відмовився під відеозапис. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у лікаря нарколога відмовився, що підтверджується висновком №10027 від 02 листопада 2023 року. Чим порушив п.2.5 ПДР України;

- у копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №786982 винесеної щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 листопада 2023 року;

- у висновку №10027 від 02 листопада 2023 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким, ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду;

- у письмових поясненнях ОСОБА_1 від 02 листопада 2023 року;

- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.

Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті інспектора ВРПП Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції Мартиненка М., згідно з яким, останній доповідає, що під час несення служби з 02 листопада 2023 року по 03 листопада 2023 року в автопатрулі «Вежіль 906» о 22 год. 51 хв. було помічено транспортний засіб Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 , який перед здійсненням маневру зміни полоси руху не подав сигнал світловими покажчиком повороту праворуч. Транспортний засіб було зупинено за вищевказане правопорушення на перехресті прос.Соборний та пр.Маяковського в м.Запоріжжя. В ході спілкування у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та шкірного покриву, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку ОСОБА_1 відмовився у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком №10027 від 02 листопада 2023 року. Стосовно ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Подія фіксувалась на службову бодікамеру АР00063.

Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.

Як зазначено в оскаржуваній постанові суду, при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 участі не брав.

Його захисник-адвокат Фельський С.Л. при розгляді справи в суді першої інстанції надав клопотання про закриття провадження у справі, де зазначив, що ОСОБА_1 провину у вчиненому не визнає, оскільки, огляд на стан сп`яніння може бути проведений виключно у разі наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння. З відеозапису, долученого до матеріалів справи, жодних ознак сп`яніння у водія не вбачається. Мова чітка, координація не порушена. Працівник поліції жодного разу не повідомив ОСОБА_1 про наявність у нього будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, просто запропонував пройти тест за допомогою алкотестеру «Драгер» або проїхати до лікарні. Оскільки у ОСОБА_1 не вбачалось будь-яких ознак сп`яніння, поліцейський не мав права проводити огляд на місці чи направляти водія до лікарні. Фактично дії поліцейського, зафіксовані на відеокамеру, є перевищенням владних повноважень, зловживанням своїм становищем та порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Розуміючи, що він не перебуває у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 не заперечував проти проходження огляду у закладі охорони здоров`я. У медичному закладі ОСОБА_1 лікар не оглядав. Виміряв серцевий ритм, після чого запропонував пройти тест за допомогою приладу алкотестер «Драгер». ОСОБА_1 зауважив, що йому відомо про необхідність відібрання зразків біологічного середовища. Лікар виказуючи неприязнь, у грубій формі надав водію ємність для відбору сечі, та запропонував пройти до окремої кімнати. При цьому, двері закривати не дозволив, та стояв дивився на ОСОБА_1 . Ймовірно через емоційно напружену ситуацію або через відсутність фізичної потреби у сечовипусканні, водій не зміг наповнити ємність. Після чого, лікар повністю ігнорує прохання почекати певний час, чи взяти інші біологічні матеріали, та склав висновок про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому, з відеозапису убачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проведення огляду на стан сп`яніння. Таким чином, у закладі охорони здоров`я обов`язковим є лабораторне дослідження біологічного середовища, яке відбирається у дві ємності, одну з яких зберігають протягом 90 днів. Це зумовлено дотриманням права особи на захист та дає можливість подальшого дослідження біологічного середовища незалежним експертом. Тобто, суд чи інший орган може перевірити законність висновку лікаря. ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я не відмовлявся від здачі аналізу, а фізіологічно не зміг надати зразки біологічного середовища у вигляді сечі. У свою чергу, лікар відповідно до Інструкції (за неможливістю взяти аналіз сечі) повинен був відібрати слину, змиви з поверхні губ. шкірного покриву обличчя і рук, а якщо не можливо взяти зразки цих біологічних середовищ, повинен був взяти аналіз крові. З відеоматеріалів убачається, що лікарем не було запропоновано жодного іншого аналізу зазначеного у Інструкції окрім забору сечі. Крім того, лікарем навіть не було запропоновано водію почекати певний проміжок часу для виникнення біологічної потреби у сечовипусканні. Це було б логічним у ситуації, що склалась, але в супереч вимогам Інструкції лікар нехтуючи законними вимогами/проханнями водія, склав висновок про відмову. Таким чином, під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння були порушені положення Інструкції, зокрема, пункти 7, 10, 12, 13 Розділу III, а з наявного у матеріалах справи відео убачається, що лікар не пропонував інших варіантів збору біологічного матеріалу, поводив себе агресивно та неетично. Відтак, з матеріалів справи убачається, що жодної відмови від проходження медичного огляду з боку ОСОБА_1 не було, а наявне грубе порушення Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», працівником медичного закладу.

Як зазначено вище, в судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Фельський С.Л. не з`явились, про день та час судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином, від захисника-адвоката Фельського С.Л. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_1 .

На думку суду апеляційної інстанції, доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника-адвоката Фельського С.Л., правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо відсутності у ОСОБА_1 ознак сп`яніння на час вищевказаних подій, не є переконливими та спростовуються вищевказаними доказами в т.ч. відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення.

З відеозапису події убачається, що підставою для направлення працівниками поліції водія ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу стали саме виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, які відображені в направленні на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 листопада 2023 року, яке долучено до протоколу.

Зокрема, в направленні зазначено, що працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах спиртного з порожнини рота, почервоніння очей, хитка хода.

Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

В свою чергу, статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому Інструкція), згідно з якими, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягає у відмові водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність у такої особи ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

В цьому випадку ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стосовно доводів захисника-адвоката Фельського С.Л., викладених в апеляційній скарзі, щодо перевищення працівниками поліції владних повноважень, зловживання своїм становищем та порушення Інструкції, то суд апеляційної інстанції вважає ці доводи безпідставними та такими, що суперечать фактичним обставинам справи.

З матеріалів справи, в т.ч. з відеозапису, жодних порушень з боку поліцейських при оформленні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 не убачається.

Згідно з відеозаписом, ОСОБА_1 без жодного примусу давав пояснення з приводу обставин справи та відповідав на запитання працівника поліції.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 звертався з будь-якими скаргами на дії працівників поліції, суду не надано.

Також, не погоджується суд апеляційної інстанції з доводами сторони захисту про те, що ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я не відмовлявся від здачі аналізу, а фізіологічно не зміг надати зразки біологічного середовища у вигляді сечі, з огляду на таке.

З наявного в справі відеозапису убачається, що під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у працівників поліції виникла підозра про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку із цим працівники поліції запропонували водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager або в медичному закладі у лікаря-нарколога. ОСОБА_1 погодився пройти огляд в медичному закладі. ОСОБА_1 було доставлено до медичного закладу. Лікар-нарколог провів візуальний огляд ОСОБА_1 та запропонував йому пройти огляд за допомогою спеціального технічного пристрою - газоаналізатора, на що ОСОБА_1 відмовився та запропонував здати на аналіз сечу. Після цього лікар-нарколог надав ОСОБА_1 контейнер для відбору сечі. Через деякий час ОСОБА_1 пояснив, що не зміг здати сечу та зазначив, що він не відмовляється від проходження огляду, а просить відібрати інший біологічний матеріал, на що лікар роз`яснив ОСОБА_1 вимоги Інструкції та повідомив, що кров та сеча беруться у осіб, що травмовані або знаходяться у несвідомому стані. У подальшому лікарем зафіксовано відмову від проходження огляду.

Зміст наявного в матеріалах справи відеозапису свідчить про те, що поведінка водія ОСОБА_1 свідчила про ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується доказами, долученими до матеріалів справи.

У зв`язку з цим, інспектором поліції у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, на підставі висновку лікаря та інших матеріалів був складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за порушення вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи сторони захисту про те, що лікар-нарколог не проводив візуального огляду ОСОБА_1 , а просто виміряв у останнього серцевий ритм, є безпідставними та спростовуються відеозаписом події, згідно з яким лікар-нарколог проводив візуальний огляд ОСОБА_1 .

Будь-яких клопотань щодо перевірки вказаного питання або витребування будь-якої інформації на підтвердження доводів апеляційної скарги від сторони захисту в т.ч. самого ОСОБА_1 на адресу суду не надходило.

В свою чергу, суд не вправі за власною ініціативою збирати докази.

Те, що в цьому випадку не досліджувалися інші біологічні зразки, не спростовує висновків суду першої інстанції та не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення.

Більше того, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, передбачено порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.

Пунктом 12 цієї інструкції передбачено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Згідно з п.13 Інструкції, для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

В той же час, пунктом 14 визначено, що якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, в т.ч. відеозапису події, ОСОБА_1 перебував у свідомому стані та огляд останнього на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога не проводився у зв`язку з тим, що його поведінка свідчила про ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення - а саме у відмові, як водія, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

Дані про те, що ОСОБА_1 оспорював відомості, зазначені у протоколі, в матеріалах справи відсутні.

Всі докази, додані до протоколу, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.

Достовірність цих доказів стороною захисту у встановленому законом порядку не спростовано.

При дослідженні матеріалів справи, в т.ч. при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено.

Вина ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити захиснику-адвокату Фельському С.Л. строк на апеляційне оскарження постанови Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 29 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Фельського С.Л. залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 29 січня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 335/11181/23