"18" вересня 2024 р. Справа № 363/2738/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., розглянувши матеріали, які надійшли до суду із Вишгородського РУП ГУНП в Київській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець російської федерації, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених

частиною першою статті 122-2 та частиною першою статті 130 таКУпАП,

ВСТАНОВИВ:

02.06.2024 о 00:15 у м. Вишгород, вул. Набережна, 28, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, поданого за допомогою проблискових маячків (синього та червоного) кольору та гучномовця. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив пункт 2.4, 8.9 «б» Правил дорожнього руху України за що передбачена адміністративна відповідальність згідно із частиною першою статті 122-2 КУпАП.

Також, 02.06.2024 о 00:15 у м. Вишгород, вул. Набережна, 28, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням спеціального технічного приладу «Drager -6820», проба позитивна 1,53 проміле. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 (а) Правил дорожнього руху України за що передбачена адміністративна відповідальність згідно із частиною першою статті 130 КУпАП.

З урахуванням положень статті 36 КУпАП, згідно якої, допускають розгляд одним і тим же органом справ про адміністративні правопорушення відносно особи, яка вчинила кілька адміністративних правопорушень, а також думки ОСОБА_1 та адвоката Сіренка М.Ю., постановою Вишгородського районного суду Київської області від 26.08.2024 адміністративні справи відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП за №363/2738/24 (номер провадження 3/363/1137/24) та за частиною першою статті 122-2 КУпАП за №363/2739/24 (номер провадження 3/363/1138/24), об`єднано в одне провадження, присвоївши єдиний унікальний номер №363/2738/24.

Під час розгляду об`єднаних матеріалів адміністративних справ, ОСОБА_1 та адвокат Сіренко М.Ю. заперечували обставини, викладені у протоколах про адміністративні правопорушення, вказуючи на відсутність у діях складу адміністративних правопорушень за частиною першою статті 122-2 та за частиною першою статті 130 КУпАП, а також на відсутність належних доказів у матеріалах справи.

ОСОБА_1 , посилаючись на погодні умови, а саме сильний дощ, темну пору доби, вказує, що не порушував вимогу про зупинку, оскільки проблискові маячки на далекій відстані він не бачив та не розумів що працівники поліції його наздоганяють. Під час здійснення ним повороту ліворуч, його було зупинено. Потім працівники поліції, із застосуванням сили, витягнули його з автомобіля та запропонували сісти до патрульного автомобіля.

Адвокат Сіренко М.Ю., посилаючись на відсутність у матеріалах справи належних доказів на підтвердження факту невиконання ОСОБА_1 вимоги працівників поліції про зупинку транспортного засобу, вказує, що протокол не є доказом, а на відеозаписі, автомобіль, якого переслідують на далекій відстані попереду, і ОСОБА_1 не міг знати, що працівники поліції переслідують саме його, а лише після оголошення у гучномовець, він зупинився.

Щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП, адвокат Сіренко М.Ю., посилаючись на відсутність підписів ОСОБА_1 у протоколі, у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та на роздруківці результату тестування на приладі «Драгер», вказує, що ОСОБА_1 був не згодний із результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці, та бажав, щоб його доправили до медичного закладу для проведення огляду. Вважає, що у даному випадку, працівники поліції мали б скласти протокол за порушення пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, а не за порушення пункту 2.9 «а». Також, адвокат вказував на відеозапис, як на неналежний та недопустимий доказ у справі, оскільки він складається із фрагментів та не є безперервний.

ОСОБА_1 не заперечував зафіксовані на відеозаписі обставини, щодо проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестеру «Драгер», вказуючи про відсутність фрагментів відеозапису, як його працівники поліції силою посадили у патрульний автомобіль, при цьому будь-яких заперечень перед судом щодо перебування у стані алкогольного сп`яніння не висловив.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 та/або його адвокат, у порядку, встановленому законодавством України, не оскаржував дії працівників поліції щодо застосування до нього сили, а також не надав суду доказів про таке дії інспекторів.

На підтвердження заперечень ОСОБА_1 та адвоката Сіренка М.Ю. судом здійснено запит до Вишгородського РУП ГУНП в Київській області щодо надання суду відеозапису із відеореєстратора інспектора поліції від 02.06.2024 з моменту початку фіксування вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122-2 КупАП, а також викликано у судове засідання, призначене на 17.09.2024 о 16:00, працівника поліції Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Сопіженка А.М. для надання пояснень щодо обставин складання ним протоколу та матеріалів адміністративних справ відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП та частиною першою статті 122-2 КупАП.

Вказаний запит суду Вишгородським РУП ГУНП в Київській області залишився без виконання.

У судовому засіданні адвокат Сіренко М.Ю. стверджуючи про недоведеність наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 122-2 та частиною першою статті 130 КУпАП, просив суд закрити провадження у справі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та адвоката Сіренка М.Ю., вивчивши матеріали адміністративних справ та дослідивши наявні у справах докази у їх сукупності, вважає доведеним факт наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 122-2 та частиною першою статті 130 КУпАП, з таких підстав.

Так, згідно із статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у

статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції визначений статті 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, та регулюється Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858.

Згідно із статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених частиною першої статті 122-2 та частиною першою статті 130 КУпАП підтверджуються протоколами про адміністративні правопорушення серії ААД №285535 від 02.06.2024 та ААД №285534, які були складені у присутності ОСОБА_1 з відмітками у графі для пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинених сержантом поліції ОСОБА_3 «водій від підпису протоколу та надання пояснень відмовився». Також, за наявності у матеріалах справи копій вказаних вище протоколів про адміністративні правопорушення, встановлено, що ОСОБА_1 відмовився і від їх отримання.

У матеріалах справи містяться також: роздруківка із приладу газоаналізатора «Drager», ALKOTESTER 6820, прилад ARLJ-0402, із позитивним результатом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, який становить 1,53 проміле, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, при цьому на роздруківці із алкотестера та у акті відсутній підпис ОСОБА_1 ; акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, яким кервав ОСОБА_1 , та поміщення його для зберігання на спеціальний майданчик; копія посвідчення водія ОСОБА_1 ; витяг з ІПС МВС України «Армор» та копії відеозапису фіксування адміністративних правопорушень.

Так, за результатом дослідження відеозаписів, які є додатками до протоколів про адміністративні правопорушення, судом встановлено, що 02.06.2024 о 00:16 на патрульному автомобілі, з увімкненими проблисковими маячками червоного та синього кольорів із характерним звуком та із застосуванням гучномовця, у крайній правій смузі для руху, відбувається переслідування працівниками поліції транспортного засобу, який, увімкнувши лівий покажчик повороту, здійснив поворот ліворуч та був зупинений.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та адвокат не заперечували факт керування транспортним засобом, який переслідувався, саме ОСОБА_1 .

У подальшому, у патрульному автомобілі 02.06.2024 о 00:29, за участі ОСОБА_1 працівники поліції роз`яснюють йому про складання протоколу про адміністративне правопорушення та встановлюється особа ОСОБА_1 . На запитання працівника поліції до ОСОБА_1 про наявність у нього згоди на складання протоколу та проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння у патрульному автомобілі, через дощ на вулиці, він, при піднявши вгору розпростерті руки, вказав, що присів на запрошення, при цьому, не висловив будь-яких заперечень. ОСОБА_1 повідомлено працівниками поліції про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти на місці огляд на прилад «Драгер», на що ОСОБА_1 , знову при піднявши вгору розпростерті руки, не висловив будь-яких заперечень, та отримав у інспектора запакований муштук для перевірки його цілісності, розпакував його, після чого було здійснено контрольний забір повітря для підтвердження відсутності у ньому алкоголю, та запропоновано ОСОБА_1 пройти тест, роз`яснивши процедуру. Результат огляду на стан алкогольного сп`яніння, пройдений на місці ОСОБА_1 , виявився позитивним та становить 1,53 проміле. Після цього інспектор констатував факт перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння та повідомлено про складання протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, а автомобіль буде поміщено на штраф майданчик. У свою чергу, ОСОБА_1 , не висловлюючи незгоду з позитивний результатом приладу, вживає дії для залагоджування ситуації, яка склалася, висловлюючи прохання до працівників поліції висловами - «хлопці, давайте так», «хлопці, ну навіщо ви все це робите сьогодні». Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що він їхав у комендантську годину, в стані алкогольного сп`яніння, на вимогу про зупинитися - не зупинився. ОСОБА_1 піднявши руки догори, попросив вибачення та зазначив, що зупинився одразу. Потім висловлював прохання поставити автомобіль біля дому у їх супроводі,повторно запитуючи про те, навіщо вони це роблять. Після умовлянь ОСОБА_1 та відмови працівників поліції у його проханнях, останній запропонував, що все віддасть, що є, при цьому достав із гаманця 100 гривень, після чого його було попереджено про кримінальну відповідальність за статтею 369, та він, поклавши гроші до гаманця, відхрестився від вказаних дій та просився сісти у свій автомобіль. ОСОБА_1 було повідомлено, що автомобіль заберуть на штраф майданчик.

Суд вважає, що досліджені у судовому засіданні докази, є належними, допустимими та достовірними, здобутими з додержанням процесуальної процедури та не суперечать фактичним обставинам справи та об`єктивно узгоджуються між собою.

Доводи адвоката в частині недопустимості відеозаписів у якості доказів, зазначаючи про наявність на відеозаписі лише фрагментів правопорушень, є безпідставними, оскільки наявний відеозапис у матеріалах справи є повним у частині щодо порушення водієм ОСОБА_1 пунктів 2.4, 8.9 «б» та пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України і їх обсяг, на якому зафіксовані обставини адміністративних правопорушень та перебіг подій за участі ОСОБА_1 , є достатнім для оцінки в контексті диспозиції частини першої статті 122-2, та частини першої статті 130 КУпАП, та не свідчать про його фальсифікацію.

При цьому, матеріали справи не містять доказів порушення інспекторами законодавства при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, протоколи складено в установленому законом порядку, з дотриманням вимог статей 256, 266 КУпАП. До того ж, дії поліцейських, в установленому законом порядку, які, як стверджував ОСОБА_1 , містяться на видалених фрагментах, не оскаржено.

Дії ОСОБА_1 за ознаками вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою 122-2 КУпАП, кваліфіковані правильно та суд вважає доведеними, оскільки він, не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу. При цьому суд не бере до уваги аргументи ОСОБА_1 та його адвоката, що він не одразу зрозумів, що працівники поліції наздоганяють саме його, оскільки як убачається із відеозапису, на проїжджій частині, крім автомобіля ОСОБА_1 та патрульної поліції, інших учасників дорожнього руху не було. Крім того, при наближенні до автомобіля ОСОБА_1 автомобіля працівників поліції, водій ОСОБА_1 здійснив перестроювання у ліву смугу руху для здійснення повороту ліворуч, а не зупинився у крайньому правому ряді.

Оскільки ОСОБА_1 не оспорював результати огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, у поліцейського і не виникло обов`язку проводити такий огляд в закладі охорони здоров`я, тим більше складати протокол про адміністративне правопорушення з підстав порушення пункту 2.5 ПДР України, доводи адвоката у цій частині також є безпідставними та на увагу не заслуговують.

Доводи про відсутність підписів ОСОБА_1 у протоколах про адміністративні правопорушення, у акті огляду на стан сп`яніння та на роздруківці позитивного результату огляду на стан алкогольного сп`яніння на місця зупинки, не спростовує перебування його у стані алкогольного сп`яніння та не свідчать про відсутність у його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 122-2 та частиною першою статті 130КУпАП, оскільки ні на відеозаписі, ні у судових засіданнях ОСОБА_1 не заперечував подій, які мали місце 02.06.2024, зокрема його керування транспортним засобом у комендантську годину у стані алкогольного сп`яніння та не виконання вимоги працівників поліції про зупинку. Суд вважає, що саме перебування у стані алкогольного сп`яніння, свідчить, про наявність у ОСОБА_1 причин не виконувати вимогу працівників поліції про зупинку.

Інших доказів, які б спростовували встановлені обставини, суду не надано.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Так, згідно із пунктом 1.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до приписів пункту 2.4 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен на вимогу поліцейського зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Згідно пункту 8.9 «б» ПДР України вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу. Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Пунктом 2.9 «а» ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із частиною першою статті 122-2 КУпАП, невиконання водіями вимог про зупинку тягне за собою накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Відповідно до частини першої статті 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29.06.2007) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Згідно із статтею 23 КУпАП стягнення є мірою відповідальності і застосування з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинених нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до частини другої статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Також, відповідно до частини другої статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Згідно із частиною шостою статті 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Згідно зі статтею 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 122-2 та частиною першою статті 130 КУпАП 02.06.2024.

Оскільки на момент розгляду цієї справи закінчився передбачений статтею 38 КУпАП строк накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122-2 КУпАП, суд вважає за необхідне ухвалити рішення щодо закриття провадження, у цій частині, з підстав, передбачених пунктом 7 статті 247 КУпАП, а саме, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Водночас, враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які у сукупності не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, яке є умисним, грубим та суспільно небезпечним, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у межах, установлених у санкції частини першої статті 130 КУпАП, а саме, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Накладення такого стягнення відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вбачається, що п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідність брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини (Проніна проти України, № 63566/00, Параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі статті 40-1 КУпАП стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір» - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 30, 36, 38, 40-1, 122-2, 130, 245, 247, 252, 280, 283285, 289 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122-2 КУпАП.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122-2 КУпАП закрити з підстав, передбачених пунктом 7 статті 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та призначити йому стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених

статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у добровільному порядку у встановлений строк, копія постанови буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

Згідно із статтею 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та витрати на облік правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання - три місяці з дня її винесення.

Суддя О.П. Лукач