Справа № 489/7062/23 Головуючий у першій інстанції Коновець М.С..
Провадження № 33/812/388/24 Доповідач апеляційного суду Лівінський І.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 вересня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенко О.С.,

за участі захисника Притикіна І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

захисника ОСОБА_1

на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 червня 2024 року, якою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 561968 від 30 жовтня 2023 року, 29 жовтня 2023 року о 22 годині 44 хвилин в м. Миколаїв по вул. 11 Поздовжня, 45, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 21140, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах з порожнини рота, порушення координації рухів, млява мова. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Алкотест Драгер», на що водій відмовився. Водію ОСОБА_2 було запропоновано проїхати у встановленому законом порядку до медичного закладу для встановлення алкогольного сп`яніння, на що водій відповів згодою. Згідно з висновком № 884 від 30 жовтня 2023 року, водій ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9.а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 червня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Крім того, суд стягнув з ОСОБА_2 605,60 грн судового збору.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_2 - адвокат Притикін І.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження відносно ОСОБА_2 закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Апелянт вважає, що постанова винесена судом з порушенням норм матеріального і процесуального права, судовий розгляд проведений формально, без з`ясування всіх обставин справи, без аналізу зібраних у справі доказів, які є недостатніми для визнання вини у вчиненні правопорушення.

Апелянт зазначає, що матеріали справи не містять доказів факту виявлення поліцейським правопорушення, переслідування транспортного засобу, фіксування факту керування транспортним засобом безпосередньо водієм ОСОБА_2 , зупинки транспортного засобу, звернення до особи, коли поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та причину зупинки.

Матеріали справи не містять доказів роз`яснення поліцейським прав та обов`язків особи, але навпаки матеріали справи містять введення в оману водія та не повідомлення йому його прав, передбачених статтею 63 Конституції України.

Зазначає, що матеріали справи не містять письмового направлення на огляд на стан сп`яніння; не містять інформації щодо згоди водія з встановленням факту перевищення концентрації алкоголю в крові та/або незгоди з цим фактом, а медичний працівник та працівник поліції не намагалися з`ясувати остаточний факт, щоб дійсно отримати усі елементи об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

До матеріалів справи доданий висновок № 884, якого не вручили ОСОБА_2 , що є грубим порушенням проведення огляду на стан сп`яніння та відповідно вважаються недійсними.

Відеозаписом підтверджується, що працівники поліції не дотрималися вимог КУпАП та Інструкції, починаючи з документування факту керування транспортним засобом та завершеним фактом складання протоколу про адміністративне правопорушення із повідомленням прав та обов`язків особи.

Вказує на те, що матеріали справи не містять факту відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом працівниками поліції, що є імперативною нормою, якщо існує факт сп`яніння.

Апелянт посилається на те, що суд обрав сторону обвинувачення та самостійно без наявних клопотань сторони захисту виготовив запит до КМП «МОЦПЗ» МОР та витребував акт медичного огляду з виключною метою обвинувачення ОСОБА_2 .

Отже, суд послався на недопустимі докази винуватості ОСОБА_2 , а саме, на його пояснення та акт медичного огляду.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_2 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Як вбачається з матеріалів справи, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд дав вірну оцінку.

Так, згідно з пунктом 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до вимог пункту 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного сп`яніння, а також направлення водіїв для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок № 1103).

Відповідно до вимог частин 2, 3 статті 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 1103 огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам (пункт 6 Порядку № 1103).

Відповідно до пункту 9 розділу ІІ Інструкції № 1452 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до пунктів 3, 15-17, 20 Розділу ІІI вказаної Інструкції, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4 ), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Отже, наявність висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння є достатньою підставою, яка підтверджує обставини перебування особи у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 561968, який складений 30 жовтня 2023 року о 00 годині 31 хвилині інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйон № 2 УПП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції Новицькою Ю.М., громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29 жовтня 2023 року о 22 годині 44 хвилині в м. Миколаїв по вул. 11 Поздовжня, 45, керував транспортним засобом ВАЗ 21140, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах з порожнини рота, порушення координації рухів, млява мова. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Алкотест Драгер», на що водій відмовився. Водію ОСОБА_2 було запропоновано проїхати у встановленому законом порядку до медичного закладу для встановлення алкогольного сп`яніння, на що водій відповів згодою. Згідно з висновком № 884 від 30 жовтня 2023 року, водій ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9. а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Зі змістом протоколу ОСОБА_2 ознайомився під підпис. В графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_2 зазначив, що зі змістом проколу не згоден.

Вказаний протокол складений за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року № 1395 (далі - Інструкція № 1395).

Достовірність викладених у протоколі відомостей, зокрема, факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, також підтверджено іншими доказами.

З відеозапису нагрудної камери поліцейського вбачається, що водій ОСОБА_2 вийшов з-за керма автомобіля ВАЗ 21140, який стояв на прибудинковій території багатоквартирного будинку. При цьому ОСОБА_2 повідомив поліцейському, що він не їхав, його попросили перепаркувати свій автомобіль, він просто зробив круг, щоб перепаркувати автомобіль.

У зв`язку із виявленими ознаками, поліцейський запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою «Алкотест Драгер». ОСОБА_2 погодився, однак після тривалої суперечки з поліцейськими та неодноразової спроби продути в прилад, ОСОБА_2 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Після чого поліцейський запропоновував ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, на що останній погодився.

Дії працівника поліції, який запропонував пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, відповідали вимогам зазначеним Інструкції та Порядку, а також положенням статті 266 КпАП.

Пройшовши огляд у медичному закладі за допомогою технічного засобу було виявлено, що у ОСОБА_2 вміст етилового спирту у видихуваному повітрі становив 2,10 %0.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який складений 30 жовтня 2023 року лікарем КНП «МОЦПЗ`МОР вбачається, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Істотних порушень при проведенні огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння у медичному закладі, які б стали підставою для скасування оскаржуваної постанови, апеляційним судом не виявлено.

Після проходження огляду у медичному закладі поліцейськими був складений відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення та ознайомлено з його змістом під підпис.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення в цілому узгоджуються з даними, які містяться у відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, здійсненому працівником поліції під час вчинення ОСОБА_2 зазначеного правопорушення та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про справі щодо ОСОБА_2 .

Таким чином, сукупність досліджених в матеріалах справи доказів, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 561968 від 30 жовтня 2023 року, висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння від 30 жовтня 2023 року, відеозапису з нагрудної камери поліцейського, свідчить про доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник посилається на те, що матеріали справи не містять доказів факту виявлення поліцейським правопорушення, переслідування транспортного засобу, фіксування факту керування транспортним засобом безпосередньо водієм ОСОБА_2 , зупинки транспортного засобу, звернення до особи, коли поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та причину зупинки, а тому суд першої інстанції не обґрунтовано визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

З цими доводами апеляційний суд не погоджується з огляду на таке.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 561968 від 30 жовтня 2023 року долучено диск з відеозаписом подій 29-30 жовтня 2023 року, зробленого з нагрудного реєстратора № 470593.

З початку відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_2 вийшов з-за керма автомобіля ВАЗ 21140, який стояв на прибудинковій території багатоквартирного будинку. При цьому ОСОБА_2 не заперечував та підтвердив, що перебував за кермом автомобіля ВАЗ 21140 деякий час (переставивши автомобіль у інше місце для його стоянки).

Крім того, той факт, що безпосередньо до складання протоколу про адміністративне правопорушення автомобіль перебував у русі, ОСОБА_2 не заперечував.

Отже, зважаючи на зазначений відеозапис, а також відомості, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, судом першої інстанції правильно встановлено факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом ВАЗ 21140 29 жовтня 2023 року о 22 годині 44 хвилині.

При цьому апеляційний суд вважає, що відеозйомка керування транспортним засобом особою безпосередньо перед зупинкою та вимогою працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, так саме як необхідність зупинки при цьому виключно поліцейськими, не є обов`язковими відповідно до діючих положень КУпАП, а доведеність цих обставин встановлюється на підставі аналізу всіх доказів у їх сукупності.

За такого, посилання апелянта на те, що ОСОБА_2 не керував автомобілем за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, спростовується вищеназваними доказами, а тому є непереконливим.

Також безпідставним є твердження апеляційної скарги про недійсність висновку № 884 на підставі пунктів 20, 22 Інструкції № 1452, оскільки цей висновок не був вручений ОСОБА_2 .

Так, відповідно до пункту 20 розділу ІІІ Інструкції № 1452 висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Згідно з пунктом 22 розділу ІІІ Інструкції № 1452 висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Отже, недійсними можуть вважатись висновки щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння, в яких допущені порушення вимоги Інструкції № 1452 при їх складанні.

Водночас, недотримання порядку вручення цих висновків оглянутій особі, таких наслідків не містить.

До того ж, з відеозапису, доданого до протоколу видно, що ОСОБА_2 був ознайомлений зі змістом висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння, складеним лікарем КНП «МОЦПЗ» МОР, під підпис. При цьому будь яких заперечень щодо проведення огляду ОСОБА_2 не зазначав.

Відсутність в матеріалах справи письмового направлення на огляд на стан сп`яніння, на яке посилається захисник в апеляційній скарзі, не може вважатись грубим порушенням вимог Інструкції № 1452 при складанні висновків щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння, оскільки розділ ІІІ Інструкції № 1452, яким врегульовано проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів, не містить такої обов`язкової підстави для складання відповідного висновку, як зазначене письмове направлення.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи відомостей про відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом, не спростовують доведеність його вини у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за наявності зазначеного вище висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння.

Також не може бути достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови суду, витребування судом за власною ініціативою акту медичного огляду, на яке посилається апелянт, оскільки прямої заборони на таке витребування КУпАП не містить.

Європейський суд з прав людини у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_2 , реалізувавши своє право керувати транспортним засобом, погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_2 допустив порушення пункту 2.9 а ПДР та вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації чи їх неналежності, захисником не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду. Невизнання ОСОБА_2 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.

Тому прийняте судом рішення є законним і обґрунтованим, та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.

Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 червня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду І.В. Лівінський