Справа № 168/724/24
Провадження № 3/168/434/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року суддя Старовижівського районного суду Волинської області Хаврона О.Й., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 04.07.2024 р. о 10.20 год. в с.Дубечне по вул. Садовій, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21013», номерний знак НОМЕР_1 , не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом АЗЛК н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження з майновими збитками внаслідок ДТП. Чим порушила вимоги п.п. 12.1, 2.3 б ПДР та вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не визнала вини, пояснила, що керувала автомобілем ВАЗ, рухалась зі сторони с.Лютка, проїхала залізничний переїзд, перед яким зупинялась, тому швидкість її була невелика, їхала по своїй смузі руху, дорога має різкий поворот вправо, Видимість дороги у цій ділянці дороги суттєво обмежена, там є пісок і щебінь, дорога не проглядається з обох боків. ОСОБА_2 їхав їй назустріч. Побачивши його, вона стала гальмувати, і на фото після ДТП зафіксовано, що є сліди її гальмівного шляху. Однак ОСОБА_2 не гальмував, а лише повернув вправо, щоб з`їхати на бік, виїхав на горб піску, але вважає, що, якби він загальмував, то вона б не зачепила його автомобіль. На фото також видно, що колеса її автомобіля вивернуті вправо. Це означає, що вона намагалась уникнути зіткнення. За фотознімками можна прослідкувати траєкторію руху автомобіля та причепа. Причіп одноосний, вантаж, який був на ньому не впливав на керування автомобілем. Стверджує, що має 30 років водійського стажу, вжила заходів для уникнення зіткнення. Автомобіль ОСОБА_2 їхав їй «лоб в лоб». Пропонувала вирішити на місці ДТП всі майнові питання, щоб не гаяти час на виклик поліції і оформлення документів. Винною себе не вважає.

Заслухавши учасників справи, свідків та дослідивши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, а також вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд дослідив такі докази:

-протокол про адміністративне правопорушення від 04.07.2024 серії ААД № 331784, згідно з яким місцем зіткнення є дорога в с.Дубечне по вул. Садовій, та вказано про порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 12.1, 2.3 б ПДР;

-схему ДТП, де зафіксовано обставини ДТП та механічні пошкодження автомобілів;

-письмові пояснення обох водіїв, зміст яких вони фактично повторили в судовому засіданні.

У судовому засіданні ОСОБА_2 учасник ДТП дав показання про те, що в місці, де відбулось зіткнення, видимість дороги дуже обмежена, не проглядається для обох водіїв, є крутий поворот. Тому він їхав уважно, на швидкості не більше 20 км/год, щоб контролювати ситуацію. Коли став повертати, то залишив місце для іншого автомобіля. Поліцейські його зауваження щодо схеми проігнорували. На схемі ДТП не відображені акації, які там ростуть і обмежують видимість. Дорога вузька, піщана. Йому назустріч їхало інше авто, водій якого їхав посередині дороги. Щоб уникнути лобового зіткнення, він різко вивернув вправо кермо, з`їхав на бік, але його швидкість була не велика і не дозволила з`їхати швидко, тому відбулось зіткнення, відбувся удар іншого авто в лівий бік його автомобіля. Вважає, що водій іншого транспортного засобу їхала по центру дороги, не гальмувала, оскільки слідів гальмівного шляху немає, бо перед колесами її автомобіля немає насипу піску. Вважає, що, якби інший водій «різкіше пішла вправо», то тоді б можливо і не відбулось би зіткнення. Стверджує, що ширина дороги дозволяла роз`їхатись двом транспортним засобам, за умови, що ОСОБА_1 їхала би правіше до узбіччя. Крім того вона їхала з навантаженим легковим причепом, а ще з її слів на місці ДТП вона сказала йому, що в автомобілі не працювали гальма. Очевидно тому вона не змогла загальмувати. Цю обставину він в подальшому намагався ще раз почути від ОСОБА_1 в ході телефонної розмови та записати на диктофон, однак на цю тему вона більше не стала говорити. Розмір компенсації, яку пропонувала ОСОБА_1 на місті ДТП, його не влаштував. Вважає цю пропозицію ОСОБА_1 доказом її вини в ДТП. Вважає, що причиною ДПТ є саме її дії, він їхав по своїй стороні дороги, правил не порушував. Протокол склали на обох.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що ДТП відбулось на відрізку дороги, де дорога має крутий поворот, видимість погана, дружина стала робити маневр, побачив, що назустріч іде інший автомобіль. Дружина стала гальмувати, а він не гальмував. Вважає, що два автомобілі на цій ділянці дороги можуть проїхати якщо невелика швидкість.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що їхала як пасажир з чоловіком, швидкість було 10 км/год. Побачивши інший автомобіль перед ними, чоловік повернув вправо. Інший водій їхала з дуже великою швидкістю. Відбулось зіткнення.

Судом також було досліджено надані учасниками ДТП фотознімки, та наданий на запит суду органом поліції відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

На вказаних доказах зафіксовано пошкодження транспортних засобів та їх розташування в момент ДТП, а також зображено обстановку на ділянці дороги, на якій відбулась ДТП.

З досліджених схеми з місця ДТП та фотознімків, та з пояснень свідків та учасників ДТП, встановлено, що зіткнення транспортних засобів сталось на дорозі біля с. Лютка і с. Дубечне. Характер пошкоджень обох автомобілів узгоджується із вказаною схемою. Схема підписана всіма учасниками дорожньо-транспортної пригоди без зауважень.

На цих доказах також зафіксоване розташування транспортних засобів після зіткнення, їх пошкодження, а також зафіксоване дорожнє покриття, зокрема місцем ДТП є польова дорога. Ширина проїзної частини у схемі не вказана, дорожня розмітка на дорозі відсутня, по фотознімках не можливо оцінити точну ширину проїжджої частини по відношенню до автомобілів та візуальне заокруглення польової дороги. Однак учасники та свідки ДТП підтвердили, що дорога в цьому місці не проглядається з обох сторін, дуже вузька, роз`їзд двох транспортних засобів ускладнений. Про цю обставина обоє водіїв знали, оскільки часто час проїжджають.

Так, з пояснень встановлено, що у зв`язку з утрудненим роз`їздом кожен з водіїв побачив іншого автомобіля практично вже перед зіткненням, і кожен водій став скеровувати свій автомобіль вправо, однак, не встиг уникнути зіткнення.

Тому суд робить висновок, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухався по центру дороги, яка, як встановлено, на цій ділянці є вузькою з ускладненою можливістю безпечного роз`їзду, і що в цій ситуації створювало небезпеку для іншого водія. При цьому, як стверджує ОСОБА_5 та ОСОБА_2 за дотриманням певних умов з боку обох водіїв, безпечний роз`їзд двох транспортних засобів міг бути можливим.

Суд враховує ряд положень ПДР, якими повинен керуватись в такій ситуації водій.

Відповідно до п.п. 1.3 - 1.5 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих правил.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до пункту 11.1 ПДР України кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Пункт 2.3 «б» ПДР України вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з вимогами п. 12.1 ПДР водій під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п. 13.3 ПДР України, під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

У даному випадку водії, крім іншого, мали керуватися п. 11.1 ПДР України, оскільки була відсутня дорожня розмітка.

Під час проїзду зазначеної ділянки дороги, за умови відсутності дорожньої розмітки, учасники дорожнього руху повинні були враховувати ширину проїзної частини, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів і дистанції між ними і триматися правої частини дороги.

Як встановлено з показань в судовому засіданні, вказаних вимог водій ОСОБА_1 не в повному обсязі дотрималась, оскільки в умовах описаної вище обома учасниками ДТП (та свідками та відображеної на фото і відео дорожньої обстановки) за розглядуваних обставин повинна була рухатись із урахуванням дорожньої обстановки, вжити всіх заходів для уникнення зіткнення, а отже порушила вимоги правил дорожнього руху, вказані в протоколі, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а відтак вчинила правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, яка працює, ступінь її вини, враховуючи її майновий стан, приходжу до висновку, що з урахуванням визначеної законом мети адміністративного стягнення, до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції статті, за якою вона притягається до відповідальності.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути 605,60 грн. судового збору.

Керуючись ст. 40-1, ч.1 ст. 124, ст. 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постановине пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, та роз`яснити, що у ході примусового виконання постанови суду, відповідно до ч.2 ст.308 КУпАП, штраф буде стягуватися у подвійному розмірі.

У разі несплати штрафу у строк, передбачений ч.1 ст. 307 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 на підставі ч.2 ст.308 КУпАП у порядку примусового виконання подвійний розмір штрафу, визначений у цій постанові, ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. за такими реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/ 22030106 код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UА0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено 16.09.2024 року.

Суддя О. Й. Хаврона