1Справа № 335/9767/24 3/335/2796/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року м.Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

23.08.2024 року о 00-16 годині в м.Запоріжжя вул. Прибрежна автомагістраль,72 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz E 270 CDI д.н. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, неприродна блідість шкіри обличчя, сповільнена мова). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі КНП «ОКЗПНД`ЗОР відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Від керування відсторонений.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 23.08.2024 року він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у зв`язку із тим, що працівники поліції відмовилися його привезти до місця зупинки його автомобіля після проходження огляду. Крім того, вказав, що наркотичних засобів він не вживає, і після складення протоколу самостійно пройшов огляд у медичному закладі і у нього не встановлено сп`яніння.

Представник ОСОБА_1 адвокат Мурашко І.О. у судовому засіданні 13.09.2024 року подав суду письмове клопотання, в якому просить закрити провадження у справі, оскільки факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення не знайшов підтвердження, не доведений належними доказами, порушено процедуру огляду.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника, особи, відносно якої складено протокол, суддя приходить до наступних висновків.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху .

Так, процедура направлення водіїв для проведення огляду визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. №1103.

Згідно із п. 3 зазначеного Порядку, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п. 7 Порядку Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Згідно із п.8 Порядку разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до ч. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У п. 4 розділу І вказаної Інструкції № 1452/735 зазначено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Враховуючи вимоги Інструкції, огляд водіїв для виявлення ознак наркотичного сп`яніння проводиться лише лікарем закладу охорони здоров`я.

Згідно із п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, сама по собі відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, у тому числі і долучений до матеріалів справи лазерний диск із відеозаписом з відео реєстраторів поліцейських, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення повністю доведена та знайшла своє підтвердження доказами, дослідженими під час судового розгляду даної справи, а саме:

Відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД№986852 від 23.08.2024 року, згідно якого 23.08.2024 року о 00-16 годині в м.Запоріжжя вул. Прибрежна автомагістраль, 72 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz E 270 CDI д.н. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, неприродна блідість шкіри обличчя, сповільнена мова). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі КНП «ОКЗПНД`ЗОР відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України,за що передбачає відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Від керування відсторонений.

Даний протокол відповідає вимогам ст.ст.254-256 КУпАП, складений уповноваженою особою, належним чином зазначено суть адміністративного правопорушення, відомості про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, чим спростовуються твердження захисника у письмовому клопотанні.. Протокол про адміністративне правопорушення не містить істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи.

Окрім того, згідно направлення на оглядводія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння поліцейським у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння: тремтіння пальців рук, неприродна блідість шкіри обличчя, сповільнена мовау зв`язку із чим його направлено на огляд до медичної установи.

При цьому, з оглянутого в судовому засіданні відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 мав явні ознаки сп`яніння (що вбачалося з його поведінки), на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку через виниклі обґрунтовані підозри, що ОСОБА_1 перебуває у такому стані, останній відмовився від проходження огляду в медичному закладі. Після роз`яснення його прав, поліцейським було складено протокол. Факт керування автомобілем Mercedes-Benz E 270 CDI д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 не спростовується і так само підтверджений відеозаписом, який додано до протоколу.

На відеозаписах зафіксовані обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема факт керування транспортним засобом, подальше спілкування поліцейських з ним. Виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння. Невиконання вказівок поліцейського щодо порядку процедури проходження огляду, відмова від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, роз`яснення прав, складання матеріалів.

Долучений відеозапис досліджувався судом і на думку суду є цілком належним і допустимим доказом у розумінні ст.251 КУпАП і містить фіксацію відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є порушенням вимог п.2.5 ПДР України і є беззаперечним доказом відмови останнього від проходження медичного огляду.

Не заслуговують на увагу доводи представника в частині небезперервності відеозапису досліджуваних подій з підстав відсутності повного відеозапису, оскільки обсяг наданого суду відеозапису, на якому зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та перебіг подій за участі ОСОБА_2 є достатнім для їх оцінки в контексті диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не свідчать про його фальсифікацію.

Окрім того, його не безперервність не є істотним порушенням норм законодавства, що давав би підстави вважати його недопустимим доказом, і які б могли вплинути на доведеність наявності в діях ОСОБА_2 складу правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки на ньому є зафіксованими ті обставини, які підлягають встановленню в даній справі.

Застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, прямо передбачено статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію». Тому здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом. Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксовані подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до суду не надано. За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Твердження з приводу того, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, оскільки працівники поліції не задовольнити його прохання доставити після проходження медичного огляду на місце зупинки транспортного засобу не приймаються до уваги з огляду на наступне.

Із оглянутого відеозапису, який міститься на оптичному носії інформації у вигляді диску, вбачається, що водій ОСОБА_1 тривалий час не погоджувався із наявністю у нього ознак сп`яніння, сперечався із поліцейськими, комусь телефонував, після чого висловив умову поліцейським проходження огляду на стан сп`яніння у вигляді доставлення його на місце зупинки після проходження огляду, при цьому огляду на стан сп`яніння під час висунення такої умови ще проведення і не було розпочато, до медичного закладу ОСОБА_2 не прибув, а вже висловив про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Працівники поліції надали ОСОБА_1 достатньо часу на вирішення питання щодо проходження огляду, роз`яснили йому наслідки, надали можливість поспілкуватися із пасажиром, який разом із ним перебував у транспортному засобі, тривалий час поспілкуватися по телефону, щоб забезпечити проходження огляду ОСОБА_1 у медичному закладі, однак ОСОБА_1 так і не погодився проїхати до медичного закладу, що є порушенням вимог п.2.5 ПДР України і є беззаперечним доказом відмови останнього від проходження медичного огляду.

Положення Інструкції пов`язують обов`язок водія пройти огляд на вимогу поліцейського саме з наявністю підстав у поліцейського вважати, що водій знаходиться у стані сп`яніння, а не із обов`язком поліцейських повернути особу після огляду на стан сп`яніння до місця зупинки транспортного засобу, то у даному випадку відсутні підстави для застосування доктрини «плодів отруйного дерева» та вважати недоведеним факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку .

Той факт, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду через відмову поліцейського повернути його до місця зупинки транспортного засобу в даному випадку не виключає винуватість останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки ці обставини не позбавляли ОСОБА_1 обов`язку, як водія транспортного засобу, виконати вимоги п.2.5 ПДР України, однак він від проходження огляду відмовився.

Наведені ОСОБА_1 обставини не є підставою для визнання дій такими, що вчиненні в стані крайньої необхідності, як то передбачено ст.18 КУпАП.

Щодо доводів захисту про те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, то з огляду на зміст оглянутого відеозапису поліцейських, вказані пояснення суд розцінює як спосіб захисту та намагання ухилитися від встановленої законом відповідальності.

Посилання на ті обставини, що ОСОБА_1 самостійно звернувся до медичного закладу, де пройшов огляд на стан сп`яніння і що в стані наркотичного сп`яніння він не перебував, про що надано висновок №7650 від 23.08.2024, суд не приймає до уваги, оскільки огляд ОСОБА_1 у КНП «ОКЗПНД та СЗХ" ЗОР, за самозверненням було проведено за відсутності працівників поліції, а тому такий огляд в силу вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП вважається недійсним.

Тим більше, проходження огляду на стан сп`яніння самостійно після зупинки його працівниками поліції та оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, значення для встановлення наявності чи відсутності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Такими, що не беруться до уваги доводи сторони захисту про неможливість покладення в основу винуватості ОСОБА_1 направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.08.2024, оскільки наряду з іншими доказами у справі в їх сукупності, він підтверджує ті обставини, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Будь-яких заборон про їх не складання у разі відмови особи (водія) від проходження огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння, законодавство не містить. Тому таке направлення є цілком належними і допустимими доказами у даній справі щодо ОСОБА_1 та взяті до уваги наряду з іншими доказами у сукупності.

Що стосується посилань на те, що ОСОБА_1 не було відсторонено працівниками поліції від керування транспортним засобом, то такі не є тією безумовною підставою для визнання його дій такими, що не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який містить самостійні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності.

Посилання адвоката на наявні порушення з боку поліцейських під час оформлення матеріалів справи або не знайшли свого підтвердження взагалі, або є формальними і не дають підстав для закриття провадження відповідно до положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Суд ставиться критично до невизнання вини у вчиненні зазначеного правопорушення іпозицію сторони захисту стосовно недопустимості доказів у справі, за відсутності відповідних підтверджуючих даних, суд розцінює як спосіб захисту з метою ухилення від адміністративної відповідальності.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При обранні адміністративного стягнення суд дотримується також приписів ст.23 КУпАП України, якою передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд у відповідності до роз`яснень, які містяться в п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року, враховує характер вчиненого правопорушення; рівень небезпеки; дані про особу правопорушника.

З урахуванням викладеного, з метою виховного впливу і запобігання вчиненню зазначеною особою нових правопорушень, дотримання безпеки дорожнього руху в Україні, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, у вигляді накладення штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.33, 130, 251, 252, 279, 280, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави понесені судові витрати у сумі 605 гривні 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження в разі, якщо скарга не була подана.

Відповідно до вимог ст.ст. 307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу 34000,00 грн. та витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя Ю.В. Апаллонова