Номер провадження: 33/813/1755/24
Головуючий у першій інстанції Савицький С. І.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

розглянувши клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження

постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 жовтня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 156 ч.1 КУпАП. Притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн на користь держави, з конфіскацією на користь держави предметів торгівлі, а саме: сигарети «Ritm» - 35 пачок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 29 травня 2024 року звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду, яку вважає незаконною, необгрунтованою, ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповнотою судового розгляду, невідповідністю фактичним обставинам справи, та закрити провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини є надуманими та не відповідають дійсності, оскільки в магазині ПП «Омельян» працює його жінка, яка відлучилась від прилавку на деякий час, в цей момент під`їхали працівники поліції та побачили за прилавком у прозорому пакеті цигарки «Ritm», які він придбав для власного використання, зазначає, що ні він ні його дружина не здійснювали продаж вказаних цигарок.

Вважає протокол про адміністративне правопорушення та наявні докази у матеріалах справи неналежними та недопустимими. Крім зазначеного протоколу жодних доказів суду надано не було. Наявні в матеріалах справи фотографії сфальсифіковані.

Також вказує, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не були присутні поняті чи свідки.

Крім того, зазначає, що суд розглянув справу без його участі, не повідомивши його належним чином про час та місце розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також просив поновити строк на апеляційне оскарження, в обґрунтування поважності причин пропуску строку зазначив, що розгляд справи відбувся без його участі, копію оскаржуваної постанови він отримав за його заявою про ознайомлення з матеріалами справи - 23 лютого 2024 року, та від цієї дати вважав початок перебігу строку на апеляційне оскарження. 22 березня 2024 року він звернувся з апеляційною скаргою до П`ятого апеляційного адміністративного суду. 04 травня 2024 року він отримав ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2024 року, в якій йому було роз`яснено, що вказаний суд не є судом апеляційної інстанції по даній справі. Таким чином, у зв`язку з його незнанням було помилково направлено апеляційну скаргу до іншого суду, а тому ОСОБА_1 просить апеляційний суд поновити йому пропущений строк для подання апеляційної скарги.

ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, що відповідно до ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вирішуючи питання щодо заявленого ОСОБА_1 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційний суд зазначає таке.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. При цьому, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України»).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Сабадаш проти України поновлення судом пропущеного строку на оскарження рішення без належного обґрунтування порушує принцип юридичної визначеності.

Також, у справі Каракуця проти України у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумний інтервал часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зазначено, що розгляд справи відбудеться 31 жовтня 2023 року о 10-00 годині у Білгород-Дністровському міськрайонного суді Одеської області. Протокол підписаний особисто ОСОБА_1 , що свідчить про його обізнаність про розгляд справи.

Оскаржувана постанова Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ухвалена 31 жовтня 2023 року без участі ОСОБА_1 . Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав за його заявою про ознайомлення з матеріалами справи - 23 лютого 2024 року. З цього часу для нього почався перебіг десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови, останній день - 04 березня 2024 року.

Проте, ОСОБА_1 з порушенням встановленого строку, передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП, а саме 22 березня 2024 року, та з порушенням встановлено КУпАП порядку звернувся з апеляційною скаргою не до суду Одеського апеляційного суду, який є апеляційним судом для перегляду оскаржуваної постанови суду, а до П`ятого апеляційного адміністративного суду (а.с. 21-27).

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 жовтня 2023 року у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова не підлягає апеляційному оскарженню в порядку КАСУ (справа № 495/11240/23) (а.с. 33-35).

Вказане судове рішення надіслано для оприлюднення до Єдиного державного реєстру судових рішень 28.03.2024. Зареєстровано: 29.03.2024. Забезпечено надання загального доступу: 01.04.2024.

Проте, лише 29 травня 2024 року ОСОБА_1 вдруге звернувся з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вже до Одеського апеляційного суду (а.с. 39-46).

Відповідно до ч. 2 ст. 287 КУпАП постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною третьою статті 294 КУпАП передбачається, що апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Таким чином, апеляційний суд зауважує, що навіть незнання ОСОБА_1 , до якого саме суду звертатись з апеляційною скаргою, останній пропустив десятиденний строк для подання апеляційної скарги, враховуючи що, в оскаржуваній постанові чітко зазначено строк подання апеляційної скарги особою.

Вказані обставини свідчать про наявність у ОСОБА_1 , який був обізнаний про розгляд справи 31 жовтня 2023 року, отримав копію оскаржуваної постанови 23 лютого 2024 року, знайомився з матеріалами справи в суді першої інстанції та був обізнаний з ними, сукупності передумов, які вочевидь не створювали перешкод для реалізації ОСОБА_1 права на захист, навість з урахуванням отриманої ним відмови П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом та часу, який сплинув після такої відмови, своєчасного подання апеляційної скарги.

Підсумовуючи наведе вище, апеляційний суд вважає, що підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 жовтня 2023 року за наведених обставин, не встановлено, по справі відсутні об`єктивні, не залежні від волі перешкоди для реалізації особою свого право на оскарження судового рішення шляхом належного виконання своїх процесуальних прав та обов`язків, а тому у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження потрібно відмовити та відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволені клопотання особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 жовтня 2023 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , повернути особі, яка її подала, разом з доданими до неї матеріалами.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова