Справа № 136/1450/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Присяжний О.І., за участю секретаря Мельник В.Р., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Щавінського К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від начальника відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягався до адміністративної відповідальності,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 325994, 16.07.2024 о 18 год. 03 хв. в с. Вахнівка по вул. Миру, Вінницького р-ну, Вінницької обл., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом: автомобіль MAZDA 626, державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосування спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820. Результат 2,17‰, тест № 158, чим порушив п.2.9.а ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_2 заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Так, із фабули протоколу ААД № 325994 про адміністративне правопорушення вбачається, що 16.07.2024 ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, однак у даті складання протоколу зазначено 18.07.2024, тобто за два дні після самої події. Таким чином, вказаний протокол не відповідає вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП, оскільки його було складено уповноваженою особою пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення ОСОБА_1 , а тому він являється недопустимим доказом у справі. Крім того, з наявного в матеріалах справи відеозапису із портативного відеореєстратора вбачається, що 16.07.2024 інспектор поліції рухався на своєму службовому автомобілі, після чого зупинився і підійшов до автомобіля MAZDA 626, який стояв на узбіччі та в якому сидів ОСОБА_1 зі своїм знайомим. ОСОБА_1 не керував транспортним засобом і не виконував функції водія, він лише знаходився у автомобілі в якого була піднята кришка багажника і були несправності з сигналізацією.

ОСОБА_1 пояснив, що ввечері 16.07.2024 він із своїм знайомим ОСОБА_3 вирішили навідатись до їх спільного знайомого у с. Вахнівка на автомобілі MAZDA 626. Прибувши у с. Вахнівка, вони зупинились на узбіччі дороги та пішли у магазин придбати пива. Пиво випили у садку за сільською радою. Недочекавшись свого знайомого ОСОБА_1 та ОСОБА_3 повернулись до транспортного засобу по документи. Через певний час до них підійшли працівники поліції з метою встановлення обставин несправності сигналізації та причин піднятої кришки багажника у автомобілі.

Свідок ОСОБА_3 надаючи пояснення підтвердив покази ОСОБА_1 зазначивши, що працівники поліції не зупиняли автомобіль MAZDA 626, а підійшли до нього коли той стояв на узбіччі дороги у с. Вахнівка.

Свідок ОСОБА_4 повідомив, що ОСОБА_1 є рідним братом його дружини. Факт зупинення працівниками поліції 16.07.2024 ОСОБА_1 , як водія, який керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, він не може ні підтвердити, ні спростувати, оскільки ввечері того дня він перебував вдома у м. Липовець. Водночас зазначив, що 16.07.2024 після 18-ї години до нього під`їхали працівники поліції і віддали на відповідальне зберігання автомобіль MAZDA 626, власником якого є ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Щавінського К.С., свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , дослідивши та вивчивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 325994; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 16.07.2024; роздруківку тесту з приладу Драгер 6820 від 16.07.2024, тест №158, результат тесту 2,17 %0 та наявний у справі відеозапис на CD диску з нагрудної камери працівника поліції, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного.

За змістом ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються,серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами (ч.1 ст.251 КУпАП).

Відповідно до положень ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Суд вважає безпідставними доводи захисника Щавінського К.С. про те, що протокол про адміністративне правопорушення ААД № 325994 є недопустимим доказом, оскільки його складено 18.07.2024, тобто пізніше 24 годин з моменту виявлення правопорушення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що вказаний документ містить певні виправлення в даті складення протоколу про адміністративне правопорушення через описку, допущену працівником поліції.

Відповідно до п.7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015 не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Однак, виходячи із граматичного тлумачення даної норми вбачається, що виправлення, закреслення, внесення додаткових відомостей не допускаються саме після того, як протокол вже складено і підписано особою, відносно якої його складено.

Відповідно до відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що датою складення протоколу про адміністративне правопорушення дійсно є 16.07.2024 року, при цьому о 18:51:05 відеозапису видно, що ОСОБА_1 підписує протокол уже із внесеними до нього виправленнями.

Отже, такі виправлення були зроблені за участю ОСОБА_1 та до моменту вручення йому копії протоколу.

Суд приходить до обґрунтованого переконання, з врахуванням досліджених доказів, що зазначення дати складення протоколу про адміністративне правопорушення саме 16.07.2024 року шляхом виправлення відбулось внаслідок первинної описки і не може бути підставою для констатації факту про відсутність складу чи події адміністративного правопорушення.

Аналогічні позиції висловив у своїх постановах і Верховний Суд, а саме у постанові від 24.12.2019 року справа №459/1801/17 та від 28.11.2018 року справа №537/1214/17.

Судом встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 325994 від 16.07.2024 о 18 год. 03 хв. в с. Вахнівка по вул. Миру, Вінницького р-ну, Вінницької обл., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом: автомобіль MAZDA 626, державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосування спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820. Результат 2,17‰, тест № 158.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог п.2.9а Правил дорожнього руху України, відповідно до яких, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

Отже, за змістом закону, суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_1 , може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Згідно п. 1.5 Правил дорожнього руху України, водій-особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії .

Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Згідно із наявним у матеріалами справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, не встановлено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки відеофіксація розпочинається о 17:59:19 16/07/2024 із запису ніг працівника поліції, який перебуває у транспортному засобі. В подальшому транспортний засіб зупиняється, поліцейський з нього виходить та направляється до автомобіля MAZDA 626, державний номерний знак НОМЕР_2 , який не рухається, а перебуває на узбіччі дороги із непрацюючим двигуном. Підійшовши до ОСОБА_1 , який сидів на місці водія, працівник поліції представляється та звертається із запитанням "Що з машиною, пане водій? Пане водій, що з машиною? Сигналізація щось трохи?".

Таким чином докази зупинення працівниками поліції автомобіля MAZDA 626, державний номерний знак НОМЕР_2 відсутні, що ставить під сумнів, що даним транспортним засобом керував ОСОБА_1 у стані сп`яніння.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі Коробов проти України Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення поза розумним сумнівом . Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі Кобець проти України.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом враховується те, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме те, що він керував транспортним засобом у стані сп`яніння, оскільки на відеозаписі є лише дані про те, що ОСОБА_1 перебував в автомобілі, який не рухався.

Враховуючи вказані обставини суд дійшов висновку, що законність складання протоколу про адміністративне правопорушення та процесуальні дії працівників поліції щодо збирання інших доказів у справі, викликають розумні сумніви в їх законності, що виключає можливість визнання цього протоколу та наданих до нього документів, як допустимих та достовірних доказів у справі.

Протокол про адміністративне правопорушення хоч і є джерелом доказів, однак за своєю процесуальною суттю є фіксацією правопорушення, та інформація, яка в нього вноситься повинна ґрунтуватися на первинних доказах, зокрема на візуальних спостереженнях, фото- та відео фіксації, поясненнях свідків тощо.

Згідно ст.19 Конституції України,органи державної влади, зокрема, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

За відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом при обставинах, вказаних у протоколі ОСОБА_1 у розумінні диспозиції ст. 130 КУпАП не є суб`єктом вчинення даного адміністративного правопорушення, так як відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом MAZDA 626, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, на момент зупинення автомобіля працівниками поліції, і як наслідок не може нести відповідальність.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 130, 247 ч.1 п.1 , 283, 284, 285, 289 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Повний текст постанови складено і підписано 06.09.2024 року.

Суддя Олексій ПРИСЯЖНИЙ