ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8200/24Головуючий у 1-й інстанції Кунцьо С.В.
Провадження № 33/817/652/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Снітинського В.Є.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, громадянин ОСОБА_1 04 квітня 2024 року о 00 год. 35 хв. в м. Тернополі на перехресті вул. Тарнавського Київська керував автомобілем марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Аlcotest 7510» (повірка дійсна до 07.06.2024 р.) відмовився, після чого огляд проводився в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння №237 від 04.04.2024 р. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є таким, що складений з порушенням положень Інструкції і вважається недійсним і не може бути використаний як доказ його вини, з огляду на наступне.

Так, апелянт вказує, що саме по собі зазначення у висновку перебував в стані алкогольного сп`яніння без підтвердження цифрового показника перевищення допустимої норми алкоголю в крові є неприпустимим.

Крім цього, тест-прилад яким визначався стан сп`яніння ОСОБА_1 в медичному закладі не сертифікований, про що свідчить відсутність його сертифікату в матеріалах справи, а також відсутність результатів його показів на технічному документів.

Вказує, що посилання суду на акт медичного огляду №237 та свідоцтва про повірку Alkotest 6510 ARZJ-0790 від 01 вересня 2023 року, як підстава вини ОСОБА_1 , є неприпустимими оскільки суд їх витребував самостійно, чим не врахував установлену практику ЄСПЛ, що суд не вправі самостійно відшуковувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Звертає увагу суду, що протокол щодо ОСОБА_1 не містить в собі інформації щодо цифрового показника перевищення допустимої норми алкоголю в крові (концентрації парів етанолу в повітрі, що видихається).

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Снітинського Б.Є., який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2024 р. та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що слід відмовити у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до вимог п. 2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №710994 від 04 квітня 2024 року, ОСОБА_1 04 квітня 2024 року о 00 год. 35 хв. в м. Тернополі на перехресті вул. Тарнавського - Київська керував автомобілем марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Аlcotest 7510» (повірка дійсна до 07.06.2024 р.) відмовився, після чого огляд проводився в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння №237 від 04.04.2024 р.

Доводи апелянта про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено цифровий показник стану сп`яніння, на переконання суду жодним чином не свідчать про незаконність такого процесуального документа і не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Так, згідно положень ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальністьза дане правопорушення, прізвище, адреса свідків і потерпілих, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та інше. Протокол підписується особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідками та потерпілими. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення ААД №710994 від 04 квітня 2024 року, в ньому зазначені всі відомості, як того вимагає ст. 256 КУпАП, він підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

При цьому слід зауважити, що цифровий показник вказаний в інших доказам, які містяться в матеріалах справи.

Відтак, відсутність в протоколі відомостей щодо результату проведення огляду, не спростовує в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції та відеореєстратором із службового автомобіля встановлено, що працівниками поліції було виявлено факт керування гр. ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час комендантської години, введеної у зв`язку з дією на території України воєнного стану.

Також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що після зупинки транспортного засобу поліцейським повідомлено водієві ОСОБА_1 про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, після чого запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо на місці, на що останній відмовився, однак виявив бажання пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я.

За результатами проведеного в КНП ТОМЦСНЗ ТОР лікарем огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 був складений висновок щодо перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, що в свою чергу стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №237, складеного лікарем КНП ТОМЦСНЗ ТОР 04 квітня 2024 року о 01 год. 30 хв., ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Твердження апелянта про відсутність кількісного показника проміле не є підставою для визнання огляду не дійсним, стан алкогольного сп`яніння у даному випадку підтверджується висновком лікаря.

Крім цього, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського також засвідчено, що за результатом проведеного огляду в медичному закладі з використанням технічного приладу газоаналізатора лікарем виявлено вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 0,58 проміле.

Апеляційний суд звертає увагу, що висновок лікаря про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 базується на його оцінці проведеного обстеження особи, яке включає в себе не лише тестування за допомогою технічних засобів, а й на підставі проведених досліджень, яким є поведінки обстежуваної особи, її мовна здатність, вегето-судинні реакції, рухова сфера, точність рухів.

Виходячи з цього, огляд та проведені обстеження в медичному закладі давали підстави лікарю зробити остаточний висновок про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Доводи сторони захисту про недопустимість вищенаведеного медичного висновку є неспроможними, з огляду на те, що огляд ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я проведений у відповідності з вимогами ст. 266 КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, і підстав ставити під сумнів висновок за результатами такого огляду суд не вбачає.

Більш того, медичний висновок підписаний обстежуваною особою ОСОБА_1 особисто без заперечення. Даних про те, що ОСОБА_1 , ознайомившись із висновком лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, не погодився з ним та наполягав на повторному його огляді, відсутні, що дає підстави вважати, що ОСОБА_1 повністю погодився з висновком лікаря.

Відповідно, суд першої інстанції обґрунтовано послався в постанові на цей висновок як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, місцевим судом, з метою з`ясування всіх фактичних обставин по справі та перевірки доводів, які містились у клопотанні про закриття провадження, було витребувано з КНП Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань ТОР акт медичного огляду ОСОБА_1 , який був підставою для видачі висновку щодо результатів медичного огляду, а також свідоцтво про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки, яким було проведено огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 .

Згідно копії акту медичного огляду №237 від 04.04.2022 вбачається, обстеження ОСОБА_1 за допомогою Алкотест 6510 (остання повірка 01.09.2023) відбувалося вперше о 01:05 год., результат 0,58% та повторно о 01:28 год., результат 0,60%, що в обох випадках перевищує допустиму норму.

В апеляційного суду відсутні підстави вважати вказаний акт, як і виданий на його підставі висновок щодо результатів медичного огляду неналежними доказами, оскільки останні складені уповноваженою особою лікарем-наркологом, в присутності працівника поліції та у відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного наркотичного сп`яніння.

Твердження апелянта про те, що місцевий суд, всупереч закону, самостійно з власної ініціативи витребував Акт медичного огляду, тобто вдався до відшукування доказів винуватості особи, апеляційний суд вважає непереконливим і зазначає, що такі дії суду не свідчать про його упередженість чи порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). За сталою практикою ЄСПЛ суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Утім такі дії суду по витребуванню із закладу охорони здоров`я Акту медичного огляду та свідоцтва про повірку, не суперечать завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, що визначені ст. 245 КупАП, оскільки спрямовані не на самостійне відшукування доказів винуватості особи у вчиненні правопорушення, а на перевірку доводів сторони захисту, викладених у клопотанні про закриття провадження у справі.

Відтак, медичний огляд ОСОБА_1 щодо виявлення стану алкогольного сп`яніння проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, що свідчить про те, що Акт медичного огляду є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 , а тому, доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація її дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя