Справа № 301/3167/24

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" вересня 2024 р. м. Іршава

Суддя Іршавського районного суду Закарпатської області Золотар М. М., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 1 Хустського РУП ГУ НП України в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, українця, громадянина України,

за ст. 122-4 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

До Іршавського районного суду Закарпатської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП.

Після реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду дану справу розподілено судді Золотар М.М.

До початку розгляду справи суддею Золотар М.М. заявлено самовідвід, який обґрунтований тим, що головуючий по справі суддя Золотар М.М. є знайомий із потерпілою по дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_2 , і ця обставина може викликати сумнів у об`єктивності та неупередженості головуючого судді при розгляді даної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Згідно з вимогами ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15 жовтня 2010 року визначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII).

У пунктах 105, 106 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» зазначено, що у деяких випадках, коли може бути важко забезпечити докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді, вимога об`єктивної безсторонності забезпечує ще одну важливу гарантію (див. «Пуллар проти Сполученого Королівства», 10 червня 1996 року, § 32 , Звіти 1996-III).

У зв`язку з цим, навіть отримане враження щодо безсторонності судді має важливе значення, бо, іншими словами, «правосуддя повинно не лише здійснюватися; але й виглядати таким, що здійснюється». На кону стоїть довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти громадськості (див. «Де Куббер проти Бельгії», 26 жовтня 1984 року, § 26, Серія А, № 86).

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і ОСОБА_6 ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Отже, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Аналогічне правило має розповсюджуватись і на розгляд питання щодо відводу.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала самовідвід судді. Однак, чинні Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України та Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді, а тому, при розгляді даної заяви про самовідвід слід застосувати аналогію права.

Заяву про самовідвід мотивовано необхідністю виключення обставин, які можуть поставити під сумнів неупередженість судді при розгляді даної справи, недопущення у подальшому сумнівів у сторін чи інших осіб щодо неупередженості судді та забезпечення довіри до судової влади України.

Враховуючи вищевикладене, для уникнення будь-яких, навіть щонайменших, сумнівів у неупередженості судді Золотар М.М. чи будь-яких інших сумнівів в об`єктивному вирішенні справи, а також з метою сприяння підвищенню рівня довіри громадськості до судів, приходжу до висновку, що заява про самовідвід є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 246 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву про самовідвід судді Золотар М.М. у справі про адміністративне правопорушення № 301/3167/24 відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП задовольнити.

Справу про адміністративне правопорушення № 301/3167/24 відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП передати в канцелярію Іршавського районного суду Закарпатської області для проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Іршавського

районного суду: М. М. Золотар