Справа № 202/9455/24
Провадження № 3/202/7111/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Дребот І.Я. розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя: АДРЕСА_1 , місце роботи, посада: офіційно не працює, РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 12 липня 2024 року, о 03 годині 43 хвилин, в м. Дніпро, Індустріальному районі, проспект Миру, 93 керував транспортним засобом KIA RIO д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки відмовився. Доставлений до найближчої лікарні, де від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, про що зазначено у висновку КП «ДБКЛПД» ДОР від 12.07.2024, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил Дорожнього руху за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та суду пояснив, що 12 липня 2024 року він разом з другом повертались додому, за кермом сидів не він, а саме його друг ОСОБА_2 . Коли вони повертались додому, було вже пізно і була коменданська година. ОСОБА_1 сидів спереду на пасажирському сидінні. Зазначив, що дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння. Коли вони з ОСОБА_2 під`їхали до будинку де проживає ОСОБА_1 і вже зупинили автомобіль, то позаду побачили проблискові маячки наздоганяючої їх поліції, на що ОСОБА_2 перелякавшись, що його буде притягнуто до відповідальності за порушення коменданської години, вибіг з автомобіля оббігши його з передньої частини, відкрив двері де сидів ОСОБА_1 віддав ключі останньому та втік в сторону гаражів у правий бік. ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, обійшовши його з задньої сторони підійшов до дверей зі сторони водія та закрив їх. Після чого, перестрибнувши через паркан з лівого боку, пішов додому. ОСОБА_1 ствердив, що не втікав від працівників поліції, що спочатку йшов повільно, а потім зрозумів що його наздоганяють працівники поліції, бо той порушує комендантську годину, почав втікати. Під час затримання ОСОБА_1 постійно наголошував працівникам поліції, що транспортним засобом не керував.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Єпік С.О. просив провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, посилаючись на те, що працівниками поліції неналежним чином складено протокол про адміністративне правопорушення. Відеозаписом не підтверджено факт керування ОСОБА_1 зазначеним в протоколі автомобілем, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Окрім того, з долучених до матеріалів справи матеріалів відеореєсратора не вбачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Суд, заслухавши думку захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -адвоката Єпіка С.О. та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена зібраними та перевіреними в ході судового розгляду доказами.

Свідок ОСОБА_2 , дав показання про те, що в липні 12.07. 2024 року він на прохання свого друга ОСОБА_1 відвозив останнього додому, керуючи автомобілем належним ОСОБА_1 «KIA RIO». Тобто, ствердив, що саме він керував транспортним засобом , а не ОСОБА_1 . Після того, як вони під`їхали до будинку де проживає ОСОБА_1 , свідок побачив проблискові маячки та зрозумів що їх наздоганяють працівники поліції. Він злякався, що його притягнуть до відповідальності за порушення комендантської години, зупинив машину і втік з машини. Втікаючи, останній оббіг її з передньої частини, віддав ключі ОСОБА_1 та побіг в правий бік в сторону гаражів.

Не дивлячись на те, що ОСОБА_1 не визнав своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 12 липня 2024 року серії ААД№690990. ОСОБА_1 від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення відмовився. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки відмовився.

12. липня 2024 року о 04 годині 30 хвилини ОСОБА_1 було видане направлення на огляд на стан сп`яніння в КП «ДБКЛПД`ДОР де ОСОБА_1 , відмовився від проходження огляду, що підтверджується висновком від 12.07.2024 наявним в матеріалах справи.

В матеріалах справи також наявний рапорт працівників поліції від 12.07.2024, з якого вбачається, що 12.07.2024 під час патрулювання у місті Дніпро, по проспекту Миру було помічено транспортний засіб KIA RIO д.н.з. НОМЕР_2 , котрий порушив вимогу дорожнього знаку 5.7.2 « Виїзд на дорогу з одностороннім рухом», тому працівниками було прийнято рішення зупинити даний транспортний засіб згідно ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» і увімкнувши спеціальні проблискові світлові та звукові сигнали, але водій не виконуючи вимог про зупинку, почав прискорювати рух. Зупинившись біля будинку № 93 по проспекту Миру водій вибігши з авто почав втікати. Працівниками поліції було прийнято рішення наздогнати водія. Водій при затриманні почав чинити опір, тому було прийнято рішення про застосування спеціального засобу кайданки та затримання водія (затримання о 03:45 заст. кайданок о 03:46 год). Попередити водія про затримання та застосування спец засобів не було змоги. Під час спілкування виявлено ознаки сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння водій на місці зупинки відмовився. Доставлено до найближчої лікарні, від проходження в лікарні відмовився, що зазначено відповідним висновком лікаря.

В матеріалах справи наявний протоколу серії АЗ № 061117 від 12.07.2024, з якого вбачається, що ОСОБА_1 затримувався Національною поліцією в порядку ст.ст. 260 - 263 КУпАП.

Суддя критично оцінює пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який в судовому засіданні заперечував факт керування ним транспортним засобом і вважає такі його пояснення намаганням уникнути адміністративної відповідальності. Доводи ОСОБА_1 , що на відео не зафіксовано факт керування ним автомобілем є необґрунтованими.

Дані доводи спростовуються оглянутим відеозаписом з відеореєстратора працівників поліції від 12 липня 2024 року, з якого вбачається, що працівники поліції встановивши факт порушення автомобілем марки KIA RIO д.н.з. НОМЕР_2 правил дорожнього руху почали переслідувати даний транспортний засіб застосуваши проблискові маячки червоно-синього кольору з вимогою про зупинку даного автомобіля, однак вбачається, що даний транспортний засіб ігноруючи вимогу працівників поліції почав втечу. На відео фіксується переслідування даного автомобіля. З 03:42:51 год. авто зникло з поля зору відеореєстратора. Знову зафіксовано дане авто в полі зору відеореєстратора в 03:42:56 на якому видно, що автомобіль здійснив зупинку та з 03:43:00 фіксується вихід ОСОБА_1 зі сторони водія автомобіля.

Суд критично оцінює покази ОСОБА_1 , що він не керував транспортним засобом, оскільки з відеореєстратора чітко зафіксовано, що саме ОСОБА_1 виходив з автомобіля після його зупинки. Інших осіб на даному відео не зафіксовано.

Пояснення надані ОСОБА_1 під час судового засідання дають суду підстави вважати, що останній намагається ввести суд в оману щодо дійсних обставин вчиненого саме ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Показання свідка ОСОБА_2 з приводу того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а за кермом був він, свідок, суд розцінює критично, так, суд вважає, що ОСОБА_3 перебуваючи в дружніх відносинах з ОСОБА_1 , про що він і не заперечував в судовому засіданні, намагався ввести суд в оману щодо дійсних обставин вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Будь-яких істотних порушень вимог закону під час складення адміністративного протоколу, які б вплинули на кваліфікацію дій ОСОБА_1 та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено.

Поліцейськими було роз`яснено ОСОБА_1 відповідно до вимог законодавства процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду була добровільною, будь-якого примусу відносно нього зі сторони співробітників поліції не зафіксовано.

При цьому суд звертає увагу на те, що матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Ніяких порушень законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ні ОСОБА_1 , ні його захисник адвокат Єпік С.О. не надали.

Перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Пункт 1.3ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, закріплено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п.2.5ПДР передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1ст. 130 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином суд приходить до висновку, що пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідка ОСОБА_2 спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.17ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23лютого 2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21липня 2011року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є такими, що доповнюють один одного, повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають у суду сумнівів.

Відповідно до ст.23КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень правопорушником.

Відповідно ст.33 Кодексу України про адміністративне правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Своїми умисними діями, які виразились у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.130КУпАП передбачає накладення стягнення за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих обставин, вважає за можливе застосувати адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки за таких обставин може бути досягнута мета перевиховання й попередження нових правопорушень, пов`язаних із порушеннями Правил дорожнього руху України.

На підставі ст.40-1КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено стягнення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 33-35, 40-1, 283-284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя: АДРЕСА_1 , місце роботи, посада: офіційно не працює, РНОКПП НОМЕР_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130КУпАП тазастосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя: АДРЕСА_1 , місце роботи, посада: офіційно не працює, РНОКПП НОМЕР_1 ,в дохід держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора та може бути звернута до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Суддя І. Я. Дребот