Номер провадження: 33/813/1915/24
Головуючий у першій інстанції Крижановський О. В.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.,

представника митниці Ревенко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Носова Олександра Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 11 квітня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.481 МК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст протоколу та оскаржуваної постанови суду першої інстанції

10.10.2023 відносно ОСОБА_1 складений протокол про порушення митних правил №1620/50000/23 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України.

Відповідно до протоколу 01.06.2023 о 20 год. 10 хв. в зону митного контролю міжнародного автомобільного пункту пропуску «Старокозаче-Тудора» митного поста «Білгород - Дністровський» Одеської митниці в напрямку виїзд із України, в`їхав вантажний автомобіль комерційного призначення «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , країна реєстрації Болгарія та напівпричіп «KRONE», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN № НОМЕР_4 , країна реєстрації Болгарія, під керуванням водія громадянина України ОСОБА_1 , який здійснював переміщення вантажу «Цукор білий» за ВМД ЕК 10 АА № 23UA77 від 31.05.2023.

Під час здійснення митного контролю та перевірки документів встановлено, що відповідно до інформації АСМО «Інспектор» розділу «Журнал пункту пропуску» та «Диспетчер ЗМК», за паспортними даними громадянина України ОСОБА_1 , у попередніх періодах даним громадянином ввезено на митну територію України транспортний засіб комерційного призначення, по якому відсутні відомості щодо подальшого вивезення, а саме: 11.04.2023 о 12 год. 38 хв. громадянин України ОСОБА_2 ввіз на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення до 20 днів» транспортний засіб комерційного призначення, вантажний автомобіль «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 та напівпричіп «KRONE», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN № НОМЕР_4 , через пункт пропуску «Старокозаче Тудора» митного поста «Білгород- Дністровський» Одеської митниці. Інформація щодо вивезення за межі митної території України даного транспортного засобу станом на 01.06.2023 відсутня. Вказаний транспортний засіб комерційного призначення, громадянин ОСОБА_2 повинен був вивезти за межі митної території України у строк до 01.05.2023. Фактично автомобіль та напівпричіп доставлено у митний орган 01.06.2023. Під час переміщення 01.06.2023 громадянин ОСОБА_1 надав документи щодо проведення ремонту вказаного вантажного автомобілю в період з 12.05.2023 по 17.05.2023. До митниці з метою продовження строку тимчасового ввезення транспортного засобу комерційного призначення ОСОБА_1 не звертався. Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 перевищив встановлений Митним кодексом України строк тимчасового ввезення транспортного засобу комерційного призначення, більше ніж на тридцять діб. Зазначені дії кваліфіковано митницею за ч.6 ст.481 МК України.

Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 11.04.2024 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК, та накладено стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, що був ввезений на митну територію України, а саме: вантажного автомобілю «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN № НОМЕР_2 , та напівпричепу «KRONE», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN № НОМЕР_4 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Короткий зміст апеляційної скарги та заперечення на неї

В апеляційній скарзі захисник Носов О.М. в інтересах ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 11.04.2024 та закрити провадження по справі.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку, захисник зазначив, що оскаржувана постанова суду була прийнята 11.04.2023, але за інформацією ЄДРСР фактично складена 10.06.2024, а її зміст з`явився в загальному доступі лише 12.06.2024, у зв`язку з чим просив поновити строк.

В обґрунтування апеляційної скарги, захисник послався на таке:

-суд першої інстанції не врахував, що 02.06.2023 стосовно ОСОБА_1 був складений протокол про порушення митних правил за ч.5 ст.481 МК України, за якою постановою Одеської митниці від 21.09.2023 закрито провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто посадовою особою митниці неправильно складено акт обвинувачення. Протокол про порушення митних правил від 10.10.2023 за ч.6 ст.481 МК України є нічим іншим як намагання посадових осіб митниці виправити недоліки при складенні протоколу від 02.06.2023. При цьому, Митний Кодекс України не наділяє органи, що здійснюють провадження про порушення митних правил, повноваженнями направляти матеріали для повторного складання протоколу про порушення митних правил у разі закриття провадження за первісним протоколом;

- безпосереднє виявлення порушення митних правил відбулось 01.06.2023, внаслідок чого складений протокол від 02.06.2023, провадження по якому закрито, у митниці були відсутні правові підстави, передбачені ст.491 МК України, для складення протоколу від 10.10.2023;

- складений протокол від 10.10.2023 суперечить ч.2 ст.254 КУпАП (щодо складання протоколу не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи) та ст.494 МК України (обов`язок митного органу невідкладно складати протокол), порушує ст.19 Конституції України;

- в матеріалах справи відсутні докази направлення ОСОБА_1 повідомлення про складання відносно нього протоколу, чим обмежені його права, передбачені ст.498 МК України.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та захисник Носов О.М., будучі належним чином повідомленими про розгляд справи, не з`явились. Захисник Носов О.М. надав суду заяву про розгляд справи за відсутності його та ОСОБА_1 , зазначивши про підтримання апеляційної скарги в повному обсязі. З урахуванням наведених обставин, з огляду на положення ч.6 ст.294 КУпАП у суду апеляційної інстанції відсутні перешкоди для розгляду справи.

Представник митниці заперечував проти задоволення заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Висновки щодо строків на апеляційне оскарження

За положеннями ст.487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до МК України, а в частині, що не регулюється ним відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.

Частина 1 ст.268 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.

З матеріалів справи встановлено, що справа надійшла до суду 31.10.2023, в той же день визначено склад суду.

Доказів сповіщення особи, яка притягається до відповідальності, про дату, час та місце розгляду справи, матеріали справи не містять.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що захисник Носов О.М. в інтересах ОСОБА_1 07.03.2024 ознайомився з матеріалами справи, а 14.03.2024 надав суду заперечення на протокол.

11.04.2024 справа розглянута за відсутності особи, яка притягується до відповідальності, та захисника в її інтересах.

З тексту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення смс-повідомлення, що було доставлено абоненту.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів сповіщення учасників справи на 11.04.2024 та даних про направлення ОСОБА_1 копії постанови Малиновського суду м.Одеси від 11.04.2024 у виконання вимог ч.1 ст.285 КУпАП.

За інформацією Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Малиновського районного суду м.Одеси від 11.04.2024 направлена до реєстру 10.06.2024, забезпечено надання загального доступу 12.06.2024.

Суд апеляційної інстанції враховує, що протокол про порушення митних правил №1620/50000/23 від 10.10.2023 складено за відсутності ОСОБА_1 . Матеріали справи не містять доказів належного направлення ОСОБА_1 сповіщення про складені адміністративні матеріали відносно нього.

Аналіз наявних в матеріалах справи документів, свідчить про відсутність даних про сповіщення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи та результати такого розгляду.

21.06.2024 захисник Носов О.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся засобами поштового зв`язку до суду з апеляційною скаргою, в якій, серед іншого, порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Аналізуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про визнання поважними причини пропуску строку стороною захисту на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 11.04.2024, поновлення вказаного строку для забезпечення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши пояснення представника митниці, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.

Статтею 487 Митного кодексу України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За положеннями ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою противоправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, через митний кордон України.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, встановлюється наявними у справі доказами.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Згідно з ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до вимог ст.ст. 486, 489 МК України суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону не були дотримані в повному обсязі.

Позиція апеляційного суду

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння, як конкретне адміністративне правопорушення.

Частиною 6 ст.481 МК України передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, що тягне за собою адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

Відповідно до п.59 ч.1 ст.4 МК України транспортні засоби комерційного призначення - будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

За положеннями ст.103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до ч.6 ст.104 МК України для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна:

1) подати митному органу, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення;

2) у випадках, передбачених законодавством, надати митному органу зобов`язання про реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, у строки, встановлені митним органом;

3) подати митному органу дозвіл відповідного компетентного органу на тимчасове ввезення товарів, якщо отримання такого дозволу передбачено законодавством;

4) сплатити митні платежі відповідно до ст.106 цього Кодексу або забезпечити виконання зобов`язання із сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.3 розділу ІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657, строк тимчасового ввезення товарів установлюється митним органом у кожному конкретному випадку під час їх митного оформлення з урахуванням пропозиції Декларанта, зазначеної в установленому порядку в МД, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення.

За положеннями ч.2 ст.108 МК України строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення встановлюється митним органом з урахуванням того, що ці транспортні засоби повинні бути вивезені за межі митної території України після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені.

Відповідно до ч.3 ст.108 МК України з урахуванням мети ввезення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення, особливостей транспортних операцій та інших обставин попередньо встановлений строк тимчасового ввезення товарів відповідно до частини першої цієї статті та/або транспортних засобів комерційного призначення відповідно до частини другої цієї статті за письмовою заявою власника цих товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноваженої ним особи може бути продовжений відповідним митним органом.

Процедура декларування регламентована статтею 257 МК України.

Слід зазначити, що правопорушення за ч.6 ст.481 МК України є триваючим, оскільки триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 по справі № 804/401/17.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 11.04.2023 ввіз на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення до 20 днів» транспортний засіб комерційного призначення - вантажний автомобіль «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричіп «KRONE», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Вказаний транспортний засіб комерційного призначення ОСОБА_2 повинен був вивезти за межі митної території України у строк до 01.05.2023.

Фактично автомобіль та напівпричіп доставлено ОСОБА_1 у митний орган 01.06.2023. Під час переміщення ОСОБА_1 надав митниці документи щодо проведення ремонту вказаного вантажного автомобілю в період з 12.05.2023 по 17.05.2023.

Митним органом встановлена станом на 01.06.2023 відсутність інформації щодо вивезення за межі митної території України даного транспортного засобу та щодо звернення ОСОБА_1 до митниці з приводу продовження терміну перебування вказаних транспортних засобів.

02.06.2023 стосовно ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил №1054/50000/23 за ч.5 ст.481 МК України (перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на двадцять діб, але не більше ніж на тридцять діб).

Постановою Одеської митниці від 21.09.2023 провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.481 МК України, оскільки ОСОБА_1 перевищив строк тимчасового ввезення більше ніж на тридцять днів, що має ознаки правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України.

21.09.2023 копія постанови митниці направлена на адресу ОСОБА_1 , що підтверджується супрувідним листом №7.10-4/20-06/10/18188 від 21.09.2023.

27.09.2023 ОСОБА_1 повідомлено про додаткову перевірку по факту не вивезення у встановлений законодавством строк транспортного засобу «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «KRONE», реєстраційний номер НОМЕР_3 та необхідність з`явитися 05.10.2023 до оперативного відділу №4 управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Одеської митниці (а.с.7).

10.10.2023 відносно ОСОБА_1 (за його відсутністю) складено протокол про порушення митних правил №1620/50000/23 за ч.6 ст.481 МК України (перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб).

12.10.2023 митницею направлено ОСОБА_1 примірник протоколу №1620/50000/23 від 10.10.2023 (а.с.5-6). Тому доводи апеляційної скарги щодо неповідомлення ОСОБА_1 про складення протоколу відносно нього не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено та не спростовується стороною захисту, що громадянин України ОСОБА_1 перевищив встановлений Митним кодексом України строк тимчасового ввезення транспортного засобу комерційного призначення, більше ніж на тридцять днів.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 перевищив строк тимчасового ввезення транспортних засобів на митну територію України більше ніж на тридцять днів, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч. 6 ст. 481 МК України.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до п.2.2. Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень затверджених наказом Міністерства фінансів України 09.10.2012 № 1066, якщо під час транзитного перевезення товарів транспортний засіб комерційного призначення не зміг прибути до митниці призначення в установлений строк внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, до строку транзитного перевезення не включається час дії та/або ліквідації наслідків цих обставин за умови документального підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили та вчасного (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмового інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події, місцезнаходження товарів, транспортного засобу комерційного призначення та номер ДКПТ.

З матеріалів справи вбачається, що під час переміщення транспортних засобів 01.06.2023 ОСОБА_1 надав митниці документи щодо проведення з 12.05.2023. по 17.05.2023 ремонту вантажного автомобілю «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом з напівпричепом «KRONE», реєстраційний номер НОМЕР_3 , а саме:

1) наряд-замовлення № ШП-0007121 від 17.05.2023 на надання послуг з технічного обслуговування ремонту;

2) рахунок № ШП-0002475 від 17.05.2023;

3) видаткова накладна № ШП-0007419 від 17.05.2023;

4) акт виконаних робіт від 17.05.2023, виданий ТОВ «Шіппінг-Лайн»

5) акт виконаних робіт №Р102OD від 18.04.2023, виданий ФОП ОСОБА_3 .

Враховано, що вказані документи було подано до митниці лише 01.06.2023, тобто вже після закінчення встановленого строку тимчасового ввезення транспортного засобу на митну територію України. При цьому, апеляційним судом приймаються до уваги зауваження представника митниці в судовому засіданні апеляційної інстанції на період перебування транспортних засобів на ремонті з 12.05.2023 по 17.05.2023, в той час як обов`язок вивезення їх за межі митної території України ОСОБА_1 мав виконати у строк до 01.05.2023.

В матеріалах справи відсутні докази вжиття ОСОБА_1 заходів, спрямованих на повідомлення митного органу про неможливість вивезення транспортного засобу у встановлений строк за межі митної території України із зазначенням поважних причин такого не вивезення.

Відтак, станом на 01.05.2023 ОСОБА_1 вищевказаний транспортний засіб за межі митної території України не вивіз, відповідних документів, що підтверджують факту аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених ст.460 МК України, не подав.

Таким чином, ОСОБА_1 перевищив строк зворотного вивезення вищевказаного транспортного засобу комерційного призначення, ввезеного на митну територію України в режимі тимчасового ввезення терміном до двадцяти днів більше ніж на 30 діб, зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч.6 ст.481 МК України.

Апеляційний суд, аналізуючи наведені вище докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності суперечностей, погоджується з висновком суду першої інстанції, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст.481 МК України доведена повністю.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірного складання митними органами протоколу про порушення митних правил №1620/50000/23 від 10.10.2023 не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції та ґрунтуються на суб`єктивному тлумаченні правової норми.

Так, за положеннями ч.1 ст.491 МК України підставами для порушення справи про порушення митних правил є:

1) безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил;

2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що проводять заходи офіційного контролю;

3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

Відповідно до ч.1 ст.494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для порушення справи про порушення митних правил стосовно ОСОБА_1 стало безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил (п.1 ч.1 ст.491 МК України).

01.06.2023, виявивши порушення митних правил, митний орган 02.06.2023 склав протокол про порушення митних правил за ч.5 ст.481 МК України, за яким 21.09.2023 закрито провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.481 МК України. Разом з тим, під час закриття провадження митним органом виявлено ознаки правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, тому після повідомлення особи, яка притягається до відповідальності, про додаткову перевірку та виклик до митниці для надання пояснень, 10.10.2023 митницею складено протокол про порушення митних правил № 1620/50000/23 стосовно ОСОБА_1 за ч.6 ст.481 МК України.

Аналізуючи наведене, апеляційний суд не вбачає порушень під час складання протоколу про порушення митних правил №1620/50000/23 від 10.10.2023.

Слід зазначити, що порядок складання протоколу про порушення митних правил регулюється положеннями ст.494 МК України, тому посилання захисника на ч.2 ст.254 КУпАП не приймаються судом до уваги.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції про наявність події та складу правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, в діях ОСОБА_1 .

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді конфіскації транспортного засобу.

Санкція ч.6 ст.481 МК України передбачає накладення адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

У відповідності до ст.ст.23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 у виді конфіскації транспортного засобу, суддя першої інстанції, пославшись на характер вчиненого порушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, не зазначив про наявність чи відсутність жодної конкретної ознаки, що пом`якшує чи обтяжує відповідальність ОСОБА_1 , не навів конкретних мотивів, чому саме слід застосувати найбільш суворе покарання, передбачене ч.6 ст. 481 МК України.

З матеріалів справи вбачається відсутні обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення (ст.35 КУпАП), ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності.

Крім того, вказані транспортні засоби є власністю іноземної юридичної особи «ALERS Ltd» (а.с.13-14).

Судом першої інстанції не враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошує, що держава при конфіскації майна зобов`язана додержуватися, зокрема третього критерію правомірності позбавлення майна (балансу інтересів), визначеного ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 09.06.2005 у справі «Бакланов проти Російської Федерації»; від 24.03.2005 у справі «Фрізен проти Російської Федерації»; від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України»; від 06.11.2008 у справі «Ізмайлов проти РФ»; від 23.09.1982 у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб`єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з`ясованих обставин і фактів.

Враховуючи вищенаведене, на думку апеляційного суду, адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, який не належить особі, яка притягається до відповідальності, порушуватиме право власника на володіння своїм майном.

Також з огляду на довідку ТОВ «Експоцентр Одеса» від 25.10.2023 орієнтовний рівень ціни станом на жовтень 2023 року становить на:

-автомобіль «DAF», № НОМЕР_2 , - 1 850 000-1 900 000 грн.;

-напівпричіп «KRONE», VIN № НОМЕР_4 , - 260 000 -265 000 грн.,

що разом становить 2 110 000 2 165 000 грн.

В той час, як розмір штрафу в межах санкції ч.6 ст.481 МК України становить десять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 170 000 грн.

За позицією апеляційного суду, конфіскацію транспортного засобу можна розцінювати як «надмірний тягар» в порівнянні із штрафом.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування конфіскації транспортного засобу за наявності альтернативного покарання у виді штрафу.

Отже, в межах санкції інкримінованої статті на ОСОБА_1 має бути накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке буде достатньою мірою для запобігання вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що наявні підстави для зміни оскаржуваної постанови суду в частині накладеного стягнення та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зміна постанови в частині накладеного стягнення не призводить до посилення накладеного стягнення.

Відповідно до п.4 ч.8 ст.294КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова Малиновського районного суду м.Одеси від 11.04.2024 - зміні в частині накладеного стягнення у виді конфіскації транспортного засобу та призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч.6 ст.481 МК України, у виді штрафу в розмірі десять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 170 000 грн.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Носова Олександра Миколайовича задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 11 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Носова Олександра Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 11 квітня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.481 МК України змінити в частині призначеного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 стягнення в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 000 грн. (сто сімдесят тисяч гривень).

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко