Справа № 587/3252/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року суддя Сумського районного суду Степаненко О.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Сумського РУП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 184 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в період часу з 09-00 год по 14-00 год. 02 вересня 2024 року за місцем мешкання в АДРЕСА_1 , ухилялась від виконання обов`язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки дитина знаходилась без догляду, чим порушила ст. 150 Сімейного кодексу України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» .

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, належним чином була повідомлена про час розгляду справи у суді.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення в судове засідання надано такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД 231632, її пояснення, рапорт.

Відповідно до статті 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі статтею 280 КУпАП, Суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Так, частина перша статті 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В свою чергу відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Так з однієї сторони на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення в матеріалах справи наявний лише зазначений вище протокол та рапорт в якому зазначено, що дитини не має вдома..

Разом з тим в поясненнях ОСОБА_1 зазначено, що дитину вона залишила у бабусею, оскільки сама перебувала на роботі, з дитиною спілкувалась по комп`ютеру.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції не можуть бути визнані належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вони не є самостійними беззаперечними доказами, а обставини викладені в них повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Таким чином, при оцінці та співставленні комплексу доказів, які надані в підтвердження, як винуватості, так і невинуватості ОСОБА_1 . суд позбавлений можливості однозначно оцінити її дії, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення.

В ситуації, що розглядається не можливо встановити, що ОСОБА_1 не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти .

Складаючи протокол про адміністративне правопорушення інспектором поліції не розкрито таку ознаку об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків».

Свідоцтвом про народження дитини підтверджується лише материнство ОСОБА_1 .

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП.

Інші докази, які б свідчили про її вину суду надані не були.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин суд доходить до висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ст.247, ст.284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.А.Степаненко