Номер провадження: 33/813/1836/24
Номер справи місцевого суду: 498/498/24
Головуючий у першій інстанції Чернецька Н. С.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання - Соболєвої Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу захисника адвоката Ан Ірини Миколаївни, яка діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

на постанову Великомихайлівського районного суду Одеської області від 03 травня 2024 року

у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 03 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 березня 2024 року о 21 год. 30 хв. на західній околиці н.п. Гребеники на відстані 500 м від лінії державного кордону України в напрямку с. Гребеники (Україна) - с. Володимирівка (Республіка Молдова) було виявлено та затримано гр. України ОСОБА_1 , який незаконно, в пішому порядку, без вантажу, з документами, що посвідчують особу, намагався перетнути Держаний кордон України у районі пп/зн 0489 поза встановленими пунктами пропуску через ДК України на вихід з України в Республіку Молдова, чим порушив вимоги ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник адвокат Ан І.М., яка діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судовий розгляд відбувся без участі ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду.

Оскаржувана постанова винесена не у дату судового розгляду та без призначення судового засідання. ОСОБА_1 не отримував копію постанови.

Зазначає, що вина ОСОБА_1 не доведена «поза розумним сумнівом».

Постановою Одеського апеляційного суду від 04 вересня 2024 року клопотання захисника адвоката Ан Ірини Миколаївни, яка діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задоволено та поновлено захиснику адвокату Ан Ірині Миколаївні, яка діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Великомихайлівського районного суду Одеської області від 03 травня 2024 року.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, заяву (клопотання) про відкладення розгляду справи на адресу суду не подавав, що не перешкоджає розгляду справи.

Захисник адвокат Ан І.М. 04 вересня 2024 року перед початком судового засідання електронною поштою надала до апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з її участю в іншому судовому засіданні в місцевому суді у справі № 734/2042/24, яка була призначена раніше на 04 вересня 2014 року о 14-год., на підтвердження чого надала копію повістки про виклик до суду.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності захисника, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 червня 2024 року справу № 498/498/24 (номер провадження: 33/813/1836/24) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КУпАП, передано для розгляду судді Назаровій М.В.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції, який був призначений на 07 серпня 2024 року, не відбувся у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення учасників справи та був відкладений на 14 серпня 2024 року о 14-30 год.

14 серпня 2024 року захисник адвокат Ан І.М. направила до апеляційного суду елекронною поштою клопотання про відкладення розгляду вказаної справи у зв`язку з її участю в іншому судовому засіданні у справі № 910/1040/22, яка була призначена раніше на 14 серпня 2024 року о 14-00 год., та необхідності ознайомитись з матеріалами справи, надала копію скріншоту з сайту «Судова влада України».

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, де зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частини шостої статті 294 КУпАП, на стадії апеляційного перегляду справи, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення осіб.

Оскільки захисник адвокат Ан І.М. належно повідомлена про дату, час і місце судового засідання, призначеного на 04 вересня 2024 року, як учасник Електронного Суду, при цьому апеляційним судом захисник викликалась 15 серпня 2024 року до апеляційного суду, тобто раніше ніж судом першої інстанції, що підтверджується доданою захисником до клопотання судовою повісткою про виклик до місцевого суду, сформованою 19 серпня 2024 року, та за відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень (підготовче судове засіданні у справі призначене ухвалою суду від 19 серпня 2024 року на 04 вересня 2024 року на 14-00 годину), а тому апеляційний суд вважає неявку захисника ОСОБА_2 неповажною та вважає за можливе розглянути справу у відсутності захисника адвоката Ан І.М., яка є ініціатором апеляційного провадження в суді апеляційної інстанції та має демонструвати готовність на всіх його етепах належну зацікавленість у розгляді справи (рішення ЄСПЛ у справі Каракуця проти України).

Доказів неможливості розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника матеріали справи не містять.

Доводи осіб, що не з`явилися, викладені в апеляційній скарзі.

З огляду на наведене, та зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ан І.М.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 204-1 КУпАП відповідальність настає у разі перетинання або спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Аналіз змісту диспозиції ч. 1 статті 204-1 КУпАП дає підстави дійти висновку про те, що вказана норма за своєю властивістю є бланкетною, тобто з метою їх застосування та врегулювання суспільних відносин, виникає необхідність звернення до нормативно-правових актів, які детально регламентують зазначені правила.

Визнаючи винним правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, суд вважав доведеною його вину матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 257302 від 24 березня 2024 року, в якому зафіксовано факт спроби незаконного перетинання державного кордону України, рапортом інспектора прикордонної служби 3-ї категорії Т. Дємехіної від 25 березня 2024 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , довідкою про результати проведення перевірочних заходів.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 257302 від 24 березня 2024 року, 24 березня 2024 року о 21 год. 30 хв. на західній околиці н.п. Гребеники Роздільнянський район Одеської області на відстані 500 м. від лінії державного кордону України виявлено громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який намагався перетнути Держаний кордон України поза пунктами пропуску через ДКУ на вихід з України в Республіку Молдова у районі пп/зн 0489 на напрямку с. Гребеники (Україна) - с. Володимирівка (ПРРМ) в пішому порядку, з документами, що посвідчують його особу, чим порушив вимоги ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. Протокол підписаний особисто ОСОБА_1 , зауважень чи заперечень не надходило (а.с. 1).

Наведені вище відомості також відображені у рапорті інспектора прикордонної служби 3-ї категорії Т. Дємехіної від 25 березня 2024 року, в якому зазначено, що 08-00 год. 24 березня 2024 року по 08-00 год. 25 березня 2024 року вона виконувала наказ на охорону державного кордону України в прикордонному наряді "ОКСТЗ", та о 20-50 год. в райноі пп/зн 0489 на напрямку Гребеники (Україна) - Володимирівка (ПРРМ) було виявлено ціль, яка рухалась в бік державного кордону (а.с. 2).

Рапортом інспектора прикордонної служби 1-ї категорії І. Баранова від 25 березня 2024 року, в якому зазначено, що о 21-30 год 24 березня 2024 року в районі пп/зн 0489 на напрямку Гребеники (Україна) - Володимирівка (ПРРМ) на відстані 500 м. від лінії ДКУ прикордонним нарядом "Група реагування" було виявлено ОСОБА_1 , який мав намір незаконно перетнути ДКУ поза ППр через ДКУ на вихід з України в ПРРМ в пішому порядку з документами, що посвідчують його особу (а.с.3).

В письмових поясненнях ОСОБА_1 від 24 березня 2024 року останній зазначив, що відповідно до ст. 63 Конституції України не дає пояснення, надасть їх особисто у суді (а.с. 4).

В матеріалах справи також міститься довідка про результати проведення перевірочних заходів, з якої вбачається, що ОСОБА_1 близько тижня тому почав шукати варіанти незаконного перетину Державного кордону України поза встановленим пунктам пропуску. З телеграм-каналу побачив оголошення від особи під ніком « ОСОБА_3 » щодо незаконного перетину ДКУ поза встановленими пунктами пропуску, написавши організатору під зазначеним ніком домовився за 7000 дол США за вказану послугу, та отримав вказівку прямувати в м. Одеса, де 23 березня 2024 року він заселився в готель, назву якого не пам`ятає та 24 березня 2024 року йому повідомили що його зустрінуть на автомобілі, де прибувши до н.п. Гребеники чоловік на ім`я ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_1 рухатись за визначеним маршрутом, де він був затриманий військовослужбовцями ДПС України.

За результатами проведення перевірочних заходів вбачаються ознаки вчинення кримінального правопорушення невстановленими особами за ст. 332 КК України (а.с. 6, 7).

Положеннями ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» (далі Закон) передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством. Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, автомобільних і пішохідних шляхах, в аеропортах (аеродромах), морських і річкових портах, включаючи частину їх акваторії (захищена повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження), з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, на якій здійснюються прикордонний, митний контроль, інші види контролю і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Положення про пункти пропуску через державний кордон України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.

Відповідно до ст. 35 Закону особи, винні в порушенні або спробі порушення режиму державного кордону України, прикордонного режиму або режиму в пунктах пропуску через державний кордон України, у незаконному переміщенні або спробі незаконного переміщення через державний кордон України вантажів, матеріалів, документів та інших предметів, а також в інших порушеннях законодавства про державний кордон України, несуть кримінальну, адміністративну або іншу відповідальність згідно з законодавством України.

Правила, які визначають порядок та умови перетинання громадянами України державного кордону, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року № 724).

Відповідно до положень п. 2 Правил перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що судом розглянуто справу у відсутності ОСОБА_1 і не повідомлено його належним чином про дату і місце розгляду справи, апеляційний суд виходить із відсутності в матеріалах справи відомостей про його належне повідомлення, проте його права наразі відновлені шляхом надання йому можливості бути вислуханим апеляційним судом під час апеляційного перегляду постанови суду та отримати відповіді на свої аргументи щодо незгоди із судовим рішенням.

Фактично доводи апеляційної скарги захисника зводяться до неналежного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, чим було порушено його право на доступ до правосуддя.

При цьому апеляційний суд зауважує, що в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було роз`яснено про розгляд його справи у Великомихайлівському районному суді Одеської області, і протягом тривалого чого часу з 24 березня 2024 року до розгляду справи судом 03 травня 2024 року, будучи обізнаним про складення протоколу та про належний суд, який має розглядати його справу, той не виявляв зацікавленості щодо руху справи. Таких доказів до апеляційної скарги не долучено.

Оскільки ОСОБА_1 та його захисника апеляційним судом було належно повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, то апеляційний суд переглядає оскаржуване судове рішення на підставі наявних у справі доказів за вказаними доводами апеляційної скарги.

Отже, допущене судом першої інстанції процесуальне порушення щодо неналежного повідомлення ОСОБА_1 не призвело до неправильного вирішення справи та апеляційний суд всіляко сприяв йому у відновленні його порушених прав, а порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, що оскаржувана постанова винесена не у дату судового розгляду та без призначення судового засідання, висновку суду першої інстанції не спростовують, та не є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, є необгрунтованими, оскільки надані разом з протоколом про адміністративне правопорушення докази, надають можливість суду повністю встановити суть та обставини адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 проживає у м. Київ, проте матеріали справи не містять даних, з яких причин останній знаходився на околиці н.п. Гребеники на відстані 500 м від лінії державного кордону України.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника адвоката Ан Ірини Миколаївни, яка діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Великомихайлівського районного суду Одеської області від 03 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова