П О С Т А Н О В А

Іменем України

17.09.2024 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Ванівський Ю.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.3 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

15.05.2024 року о 14 год. 13 хв. у м. Львові по вул. Тролейбусна, 1, ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом Mercedes Benz S500L д.н.з. НОМЕР_1 громадянину ОСОБА_2 , який керував вказаним транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком №001517 від 15.05.2024 року, будучи двічі протягом року підданим адміністративному стягненню за с.1 ст.130 КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.130 КУпАП.

В судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в матеріалах справи містяться конверти, які скеровувались на адресу правопорушника, яка зазначена в протоколі та повернулись на адресу суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до Глави 21 КУпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Однак, положенням ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено вичерпний перелік категорій справ, коли присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 126 КУпАП, у зазначений виключний перелік не входить.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, його поведінку суд вважає свідомим затягуванням розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, та уникнення адміністративної відповідальності.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, долучені до нього матеріали, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 130 КУпАП, виходячи з такого.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції частини 3 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП наступає в разі, якщо особу було двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП протягом року, який передує даті вчинення останнього правопорушення.

Відповідно до п.2.9.г Правил дорожнього руху водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 130 КУпАП, доведена:

протоколом серії ААД № 868713 від 15.05.2024 року;

копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №634730 від 15.05.2024 року, який складено стосовно ОСОБА_2 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП;

рапортом інспектора взводу 2 роти3 батальйону 1 УПП у Львівській області ДПП;

довідкою інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП капітана поліції Н. Королишин від 21.05.2024 року про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав 01.07.2014 року посвідчення водія серії НОМЕР_2 , статус «вилучений»;

довідкою інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП капітана поліції Н. Королишин від 21.05.2024 року про те, що за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 транспортні засоби на території України не зареєстровані;

довідкою інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП капітана поліції Н. Королишин від 21.05.2024 року про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 притягався 23.11.2023 року Пустомитівським районним судом Львівської області до адміністративної відповідальності за скоєння 18.10.2023 року правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАп, з накладенням на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 51 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років; 26.10.2023 року ОСОБА_1 притягався Личаківським районним судом м.Львова до адміністративної відповідальності за скоєння 21.08.2023 року правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КупАП з накладенням на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 51 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років;

постановою серії ЕНА №2154322 від 15.05.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП;

відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксована подія за участі ОСОБА_1 .

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Суд вважає, що під час складення протоколу інспектором повністю дотримано вимоги ст.256 КУпАП, такий протокол складено уповноваженою особою, його форма та зміст повністю відповідають чинному законодавству.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 2.9г ПДР України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд враховує: особу правопорушника, характер вчиненого ним правопорушення, яке становить підвищену загрозу заподіяння шкоди і посягає на громадську безпеку, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому частиною 3 ст. 130 КУпАП, яка доведена повністю, а тому, стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції частини 3 ст. 130 КУпАП у виді штрафу.

Стосовно адміністративного стягнення у вигляді конфіскації транспортного засобу суд зазначає, що відповідно до довідки інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП капітана поліції Н. Королишин від 21.05.2024 року про те, що за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 транспортні засоби на території України не зареєстровані.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №868713 від 15.05.2024 року, автомобіль Mercedes Benz S500L д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 .

Відповідно до санкції норми, викладеної в ч.3 ст.130 КУпАП, конфіскація, як вид адміністративного стягнення, може бути застосована лише щодо транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Враховуючи наведене, а також беручи до уваги те, що ОСОБА_1 на час вчинення адміністративного правопорушення передав право керування транспортним засобом, який належить не йому, а іншій особі, вказаний вище вид адміністративного стягнення застосуванню до ОСОБА_1 не підлягає.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень 00 копійок, без конфіскації транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот пять) гривень 60 коп.

Роз`яснюється, що в разі несплати штрафу в строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Ванівський Ю.М.