ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/12567/24

Провадження № 33/4820/461/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Мельничук К.С., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Бейлика М.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2024,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого майстром ТОВ «Національний референт центр»,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп..

За постановою суду, 28 квітня 2024 року о 22 год. 30 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів) по вул. Західно-окружній, 50, в м. Хмельницькому, та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, згідно якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її, провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову суду невмотивованою та необгрунтованою, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Стверджує, що відеозапис з місця події містить докази того, що у нього були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови та координації рухів, при цьому на запах з порожнини рота взагалі не було посилань.

Звертає увагу на те, що він попереджав працівників поліції про те, що у нього пошкоджена щока, а тому він не може пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, тому просив провести такий огляд у медичному закладі за допомогою аналізу крові, оскільки такий передбачено приписами п.п.12,13 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735.

Також свідки, які були запрошені, розписалися в протоколі про адміністративне правопорушення завчасно, при цьому не були свідками відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто розписалися ще перед його складанням, що підтверджується відеозаписом.

Апелянт звертає увагу на відсутність в матеріалах справи направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, так як того вимагають положення ч.6 ст.266КУпАП.

Суд першої інстанції мав врахувати його сумніви, про які зазначено в апеляційній скарзі, та прийняти рішення про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Бейлика М.Б.,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується данними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 705930 від 28.04.2024 року, в якому зафіксовано вчинене порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України;

- направлення та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу;

- письмових пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , відповідно до яких ОСОБА_1 28.04.2024 року відмовився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі;

- відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано: факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_1 та його відмову від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 заперечував свою вину у суді першої інстанції, стверджував, що не вживав алкоголь, вказував на те, що не міг продути прилад Драгер, оскільки має травму щоки. Його захисник підтримав такі твердження та доповнив їх тим, що працівники поліції порушили порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, так як не вказали, які ознаки алкогольного сп`яніння були у ОСОБА_1 , що підтверджується відеозаписом з місця події.

Разом з тим, враховуючи зазначені докази, дослідженні судом першої та апеляційної інстанції, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови апеляційний суд не вбачає, з огляду на порушення ОСОБА_1 п.2.5ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про необґрунтованість притягнення його до встановленої законом відповідальності.

Такі обставини ґрунтуються виключно на твердженнях самого ОСОБА_1 та його захисника.

Особа притягнута до адміністративної відповідальності та захисник, жодних даних, які б викликали сумніви у належності вказаних матеріалів справи та об`єктивності органів поліції при їх складанні навести не змогли.

Суд апеляційної інстанції критично відноситься до апеляційних тверджень про те, що у матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, оскільки таке спростовується матеріалами справи, а саме а.с.9. Окрім того, ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, тому потреби у видачі такого направленні не було.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 наполягав на проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою аналізу крові, так як має пошкодження щоки і не міг продути прилад Драгер, тому такі обставини не можуть свідчити про його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відхиляються апеляційним судом, оскільки такі були предметом розгляду, на що суд першої інстанції вірно зазначив, що документів, які б підтверджували наявність травм у ОСОБА_1 , які унеможливлювали пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зокрема приладу «Драгер», суду не надано.

Щодо тверджень захисника в суді апеляційної інстанції про те, що працівниками поліції не було вказано на наявні ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , такі не називаються ними під час спілкування з ОСОБА_1 , що підтверджується відеозаписом, то такі також були предметом розгляду в суді першої інстанції, на що вірно зазначено, що наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази повністю підтверджують обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та відображають обставини, які мають значення для вказаної справи, є належними, допустимими, достатніми, та такими, які у своїй сукупності, поза розумним сумнівом підтверджують вину ОСОБА_1 .

Крім того, з переглянутого апеляційним судом відеозапису вбачається, що поліцейські неодноразово наголошували, що із салону автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , відчувається запах алкогольних напоїв, що також давало підстави для проведення вказаного огляду.

Разом з тим, на відеозаписах з нагрудних камер поліцейських зафіксована поведінка ОСОБА_1 , яка не відповідає обстановці, так як останній намагався залишити місце зупинки транспортного засобу, і такі обставини зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не були свідками відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відхиляються апеляційним судом, оскільки з письмових пояснень останніх слідує, що вони були свідками того, як ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та засвідчили особистим підписом, підстав ставити під сумнів такі пояснення апеляційним судом не має.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань чи доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні і не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.

Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладене на ОСОБА_1 стягнення, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2024 стосовно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Кулеша Л.М.