Справа № 740/3341/24 Головуючий у 1 інстанції Олійник В. П.
Провадження № 33/4823/763/24
Категорія - ч.2 ст. 172-15 КУпАП.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,

Розглянув у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , уродженець м. Житомир, проживаючий у АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому виразі становить 17 000 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору.

Як установив суд, ОСОБА_1 , як військовослужбовець військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період та як заступник командира 1 зенітної кулеметної роти з морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 , старший лейтенант, тобто як військова службова особа, на порушення вимог ст.ст. 4, 11, 16, 35, 37, 115-116, 90 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4, 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у період часу з 10 лютого 2024 року по 09 березня 2024 року та з 19 квітня 2024 року по 16 травня 2024 року, перебуваючи у тимчасовому місці дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , не провів та не подав на затвердження командиру акт службового розслідування щодо самовільного залишення військовослужбовцями військової частини з терміном виконання до 09 березня 2024 року, доручені йому наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 10 лютого 2024 року; - що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 23 травня 2024 року, наказами командира в/ч НОМЕР_1 від 10 лютого 2024 року щодо проведення службових розслідувань по самовільному залишенню військової частини з дорученням їх виконання ОСОБА_1 , наказом командира даної в/ч від 09 квітня 2024 року про оголошення ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді суворої догани за невиконання даних наказів, поясненнями до протоколу ОСОБА_2 щодо несвоєчасного завершення розслідування ОСОБА_1 наказів командира по випадках самовільного залишення військової частини, - тобто ОСОБА_1 , як військовою службовою особою, вчинено недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду, а саме в умовах воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, і діючого станом на час вчинення адміністративного правопорушення, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, якою передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі.

Вказує, що під час розгляду справи в місцевому суді були порушені його права, оскільки розгляд справи було здійснено без його участі, що позбавило можливості надати свої пояснення з приводу даних обставин події.

Мотивує тим, що місцевий суд використав у якості доказу якийсь наказ командира частини про дисциплінарне стягнення. Який саме, йому не відомо, тому зазначає, що командир частини намагаючись звільнити його посаду для свого родича, з 09.04.2024 оголосив йому три суворі догани, порушуючи послідовність призначення стягнень від найлегшого стягнення до найсуворішого, на що у нього пішло менше місяця і при цьому ні накази, ні службові розслідування перед винесенням наказу йому не надавалися для ознайомлення. На даний час дії командира та накази про стягнення він оскаржує в адміністративному суді, про що надає відповідні докази, а тому використовувати у якості беззаперечного доказу оскаржуваний наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності як мінімум, неправильно.

Судом першої інстанції також не враховано те, що він не має відношення до роботи в області права, що б дозволило йому проводити службові розслідування, для чого він не мав відповідної підготовки і це не входило до його службових обов`язків заступника з морально психологічного забезпечення. Він є фахівцем в області психології і аж ніяк в області права.

Також вважає незаконними дії прокурора, який прибуває у військову частину і перевіряє документи військової частини, за результатами яких складає протоколи. Діяльність прокурора визначається виключно Законами України, а саме п. 14 ст. 92 Конституції України. Отже, загального нагляду, чи нагляду за діяльністю військових частин, прокурор Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері обороги не міг виконувати, адже діяльність правоохоронних органів визначається лише законами.

Зазначає, що протокол щодо нього складений 23.05.2024, а порушення виявлено, як вказує прокурор в обставинах вчиненого правопорушення у протоколі 09.03.2024 перше порушення, тобто більше ніж через два місяці після виявлення правопорушення та 16.05.2024 друге порушення, тобто з моменту виявлення порушення до моменту складання протоколу пройшло 7 діб.

На апеляційний розгляд ОСОБА_1 не прибув, надав письмові пояснення. Клопотання про перенесення розгляду не подавав.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, або її захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні місцевого суду, яке відбулося 05 липня 2024 року, рішення суду не отримував, про нього дізнався випадково лише 25.07.2024 з електронного реєстру, а тому з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, строк на апеляційне оскарження необхідно поновити.

Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, якщо це діяння вчинене в умовах особливого періоду.

Із складеного протоколу щодо ОСОБА_1 взагалі незрозуміло в чому полягає суть правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та коли мало місце недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Тільки, дослідивши матеріали справи є можливість зрозуміти, що наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 10.02.2024 №№ 60-61 старшому лейтенанту ОСОБА_1 було доручено проведення службового розслідування за фактами самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцями старшим солдатом ОСОБА_3 та солдатом ОСОБА_4 та подати акт службового розслідування до 09.03.2024.

Службове розслідування проведене не було. Відповідно і Акт службового розслідування не складався і командиру на затвердження не подавався.

Наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 19.04.2024 №№ 157-158 старшому лейтенанту ОСОБА_1 було доручено проведення службового розслідування за фактами самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцями молодшим сержантом ОСОБА_5 та старшим солдатом ОСОБА_6 та подати акт службового розслідування до 16.05.2024 , чого також виконано не було.

У матеріалах справи наявні копії наказів командира військової частини, контроль за виконанням яких командир залишив за собою, проте відсутні будь-які докази, що ці накази були доведені до відома особи, яка повинна була їх виконувати.

ОСОБА_1 стверджував, що йому не було відомо про накази, відповідно він їх не міг виконати. У розділі протоколу Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, власноручно написав:«Свою провину не визнаю ».

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 - 15 КУпАП, характеризується прямим умислом з метою тимчасового ухилення від служби; об`єктивна сторона - порядок проходження військової служби.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021 року справі № 185/12161/15-к вказав, що, при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину.

Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

У даному випадку відсутні докази, що заступник командира 1 зенітної кулеметної роти з морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 , старший лейтенант ОСОБА_1 знав про наявність наказів командира про проведення службового розслідування, доказів про доведення цих наказів до його відома у матеріалах справи нема, так як і недбалого ставлення до військової служби.

Згідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, судом першої інстанції при розгляді даної справи названа норма закону повністю проігнорована. 05 липня 2024 року судове засідання було проведено за відсутності ОСОБА_1 .

Розглядаючи справу, суд першої інстанції зазначив, що згідно з клопотанням від 05 липня 2024 року ОСОБА_1 просить розгляд справи відкласти у зв`язку з виконанням військового завдання на більш пізніший термін і викликати його офіційно через командування військової частини НОМЕР_2 , до якої він переведений. Також суд вказав, що згідно з клопотаннями ОСОБА_1 , зокрема від 24 червня 2024 року, розгляд справи неодноразово відкладався, також останнім клопотання від 04 липня 2024 року подане в електронному вигляді, тобто він використовує електронні засоби комунікації із судом і не позбавлений можливості надавати суду відомості з відповідними доказами на підтвердження своєї позиції по справі.

Але, місцевим судом не враховано, що ОСОБА_1 , є військовослужбовцем, бажав бути присутнім особисто під час розгляду справи та дослідженні доказів, проте через виконання військового обов`язку з оборони держави, цілодобово знаходячись на території військової частини в умовах постійних обстрілів та перебоїв з електрикою, відсутнього доступу до електронних засобів у польових умовах і постійного виконання обов`язку обороняти державу, не міг бути присутнім у судовому засіданні та через обмеження в пересуванні як мобілізованого військовослужбовця під час військового стану просив суд викликати його офіційно через командира військової частини.

З огляду на наведене, ОСОБА_1 не тільки не було ознайомлено з доказами по справі, не викликано до суду, тобто суд першої інстанції допустив порушення приписів ч. 1 ст. 268 КУпАП, та як наслідок, права на захист ОСОБА_1 .

Отже, суд першої інстанції, під час розгляду справи не забезпечив всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, не з`ясував, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні внаслідок чого ухвалив необґрунтоване рішення про накладення стягнення, яке підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за відсутністю складу правопорушення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172 - 15 КУпАП, скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Антипець