провадження №3/389/1237/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року Суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Ябчик Н.М., розглянувши матеріали, які надійшли із відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , протягом року притягувалась до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 266015 від 29 липня 2024 року ОСОБА_1 , 16 липня 2024 року о 22:00 год., за адресою: АДРЕСА_2 вчинила домашнє насильство відносно свого співмешканця - ОСОБА_2 , а саме словесно його ображала, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілого, тобто правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.ст.280,283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, ч. 1 ст. 7 КУпАП.

Проте, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 поліцейським в порушення вимог ст.255 КУпАП не зібрано доказів, які б підтверджували вину останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Так, на обгрунтування винуватості ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення додано: довідку про результати перевірки інформації, викладеної у зверненні ОСОБА_1 ; рапорт; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_1 з якого вбачається, що 16 липня 2024 року близько 22 год. 00 хв. біля подвір`я громадянин ОСОБА_2 погрожував фізичною розправою та вдарив кулаком по голові громадянку ОСОБА_1 ; письмові покази ОСОБА_1 , яка показала, що 16 липня 2024 року близько 22 год. до подвір`я де вона мешкає прийшов її знайомий - ОСОБА_2 та вдарив її один раз по голові при цьому погрожував, що вб`є; письмові пояснення ОСОБА_2 , який показав, що у встановлені в протоколі час та місці він прийшов додому де його співмешканка - ОСОБА_1 почала провокувати із ним конфлікт у зв`язку з чим між ними виникла сварка в ході якої вони словесно ображали один одного та погрожували, зазначив, що йому відомо, що він вчинив факт домашнього насильства.

Із зазначеного вище встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ґрунті неприязних відносин виник конфлікт з ініціативи ОСОБА_2 .. Крім того, останній наніс ОСОБА_1 удар по обличчю, тому саме остання стала ініціатором виклику працівників поліції.

Статтею 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дає наступне визначення домашнього насильства - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Домашнє насильство - це один з різновидів насильства. Воно відрізняється від інших проявів (на вулиці, під час військових дій, під час конфлікту, в колективах тощо) тим, що коїться близькими один до одного людьми (родичами або членами сім`ї), які мають тісні стосунки - кровні, емоційні, шлюбні, інтимні, господарські та які пов`язані між собою. Таким чином, попередження та протидія домашньому насильству, а також надання допомоги постраждалим ускладняються саме тим, що це правопорушення стосується близьких людей.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство». Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

В той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Домашнє насильство вчиняється шляхом порушення основних прав та свобод іншого члена сім`ї та призводить або може призвести до заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Так, до матеріалів справи не долучено будь-яких допустимих та належних доказів того, що ОСОБА_1 дійсно вчинила будь-які дії психологічного характеру, пов`язані з домашнім насильством відносно ОСОБА_2 ..

При цьому із вказаних пояснень неможливо дійти висновку, про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 негативної поведінки, яка має ознаки насильства.

Аналіз наданих суду вказаних письмових пояснень дозволяє дійти висновку про те, що фактично їх відібрання відбулося формально, без з`ясування дійсних обставин справи, а тому у суду виникає розумний сумнів у їх достовірності та достовірності вказаних у них відомостей.

Наявний в матеріалах справи протокол не є підтверджуючим доказом скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки не відповідає дійсним обставинам справи, які були встановлені судом при дослідженні матеріалів справи.

Сукупність вказаних обставин свідчить про відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, так як обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення в частині встановлення вини останньої не підтверджені в повній мірі належними і допустимими доказами.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповдіно до приписів ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пункт 2 ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини, і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Враховуючи зазначені обставини, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням та з точки зору належності, допустимості та достатності для висновку про вчинення особою адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 не підтверджена належними та допустимим доказами, а тому провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП України.

Керуючись ст.ст.1,9,221, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283,284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , закрити за відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області Н.М.Ябчик