Справа № 308/4659/24
П О С Т А Н О В А

06.09.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю. , розглянувши заяву судді Закарпатського апеляційного суду Феєра І.С. про самовідвід по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.07.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 липня 2024 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На вказану постанову ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу з пропуском строку апеляційного оскарження, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2024 головуючим визначено суддю Феєра І.С .

03.09.2024 суддя Феєр І.С. подав заяву про самовідвід, що стало причиною для передачі вищевказаної заяви для здійснення автоматизованого розподілу у порядку ч. 3 ст. 35 КПК України та її розгляду по суті іншим суддею.

В обґрунтування самовідводу суддя Феєр І.С. зазначає, що 29 серпня 2024 року по цій же справі ним вже вирішувалося питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді та було прийнято рішення про відмову в його поновленні та повернення апеляційної скарги особі, яка її подала. При цьому, суддя Феєр І.С. вказує, що доводи ОСОБА_3 у повторному клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження свідчать про те, що останній не погоджується з висновками, викладеними суддею в постанові Закарпатського апеляційного суду від 29.08.2024 про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.07.2024 та при цьому ОСОБА_3 покликається на порушення його права на справедливий суд. Тому, вказані обставини, на думку судді Феєра І.С. , можуть викликати в ОСОБА_3 та/або у стороннього спостерігача, сумніви в його неупередженості при розгляді повторного клопотання про поновлення ОСОБА_3 строку на апеляційне оскарження постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.07.2024.

Дослідивши заяву судді Феєра І.С. про самовідвід, ознайомившись із матеріалами справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що заява про самовідвід не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, враховуючи положення ст. 245 КУпАП, якою передбачено, що одним із завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є об`єктивне з`ясування обставин справи, з метою недопущення в учасників процесу будь-яких сумнівів щодо упередженості та необ`єктивності розгляду даної справи суддею.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають порядок заявлення відводу головуючому судді або розгляду самовідводу судді.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984, та який не містить правових норм, які регулюють порядок відводу (самовідводу) суддів, та неодноразово вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Судом встановлено, що 08.08.2024 ОСОБА_3 , вперше звернувся з апеляційною скаргою на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.07.2024 та з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження (а. с. 87-97).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2024 головуючим визначено суддю Фазикош Г.В. (а.с. 98).

Суддя Фазикош Г.В. заявила собі самовідвід, обґрунтовуючи тим, що з суддею, який постановив оскаржувану постанову, перебуває у родинних відносинах.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 23 серпня 2024 року, заяву судді Фазикош Г.В. про самовідвід задоволено (а.с. 101-102).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2024 головуючим визначено суддю Феєра І.С. (а.с. 103).

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 29 серпня 2024 року ОСОБА_3 відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу з додатками повернуто особі, яка її подала (а.с. 104-107).

Суддя Феєр І.С. дійшов переконання, що за умов відсутності доказів існування обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість оскаржити постанову суду першої інстанції у встановлений законом, які не залежали від волевиявлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та виникли протягом строку, який пропущено, не можливо дійти висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до існуючої судової практики, особа, якій відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду, може звернутися з повторним клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження за умови наведення в ньому нових доводів, які підтверджують поважність причин з яких було пропущено строк на оскарження судового рішення або надання нових даних, які підтверджують реальне існування обставин, які не дозволили своєчасно оскаржити постанову суду.

У цьому випадку суд апеляційної інстанції повинен надати оцінку обставинам, які не були предметом розгляду судом апеляційної інстанції та встановити чи дійсно вони свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Разом з тим, повторне звернення з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, яке за змістом аналогічне попередньому клопотанню, за яким судом вже було відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду, необхідно вважати зловживанням правом на звернення з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційний суд вважає, що у задоволенні такого клопотання необхідно відмовити саме у зв`язку з тим, що по даному питанню вже існує відповідне судове рішення, яке набуло законної сили , є законним та обґрунтованим і не скасовано касаційною інстанцією.

Під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

За своєю суттю дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права стороною процесу, однак по суті вони направлені на деструктивність судового розгляду.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави, які свідчать про неможливість розгляду суддею Феєром І.С. повторного клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження, та вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про самовідвід.

Керуючись ст. ст. 7, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву судді Феєра І.С. про самовідвід по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.07.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, залишити без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага