Справа № 545/3147/24
Провадження № 3/545/1120/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2024 рокум. Полтава

Суддя Полтавського районного суду Полтавської області Зуб Т.О., розглянувши адміністративний матеріал, який складений Управлінням патрульної поліції в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААд № 629620 від 20.07.2024 року ОСОБА_1 20.07.2024 року об 11-03 годині на а/д Київ-Харків-Довжанський керував автомобілем марки «Toyota Rav 4» р/н, НОМЕР_1 з вираженими ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови та координації рухів, виражене тремтіння пальців). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Дробот Р.Д. надав клопотання у якому просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За умовами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статтею 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», - визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Відповідно до частини четвертої статті 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (пункт 2, 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі- Інструкція № 1452/735)).

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_1 20.07.2024 року об 11-03 годині на а/д Київ-Харків-Довжанський керував автомобілем марки «Toyota Rav 4» р/н, НОМЕР_1 з вираженими ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови та координації рухів, виражене тремтіння пальців), про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Із відеозапису, який долучено до матеріалів справи, вбачається, що працівником поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що водій погодився. ОСОБА_1 протягом трьох годин намагався двічі здати аналіз сечі (пив воду). Частково здав аналіз сечі, але його виявилось недостатньо для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, повідомив лікарю та працівникам поліції, що наркотичні речовини не вживав, у час встановлений лікарем не міг здати достатньої кількості аналізу сечі з фізіологічних причин.

Відповідно до висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.07.2024 року, о 12-06 годині зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду (а.с. 2).

Із долучених до справи відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 вчиняв добросовісні дії для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, про що свідчать, зокрема, наступні обставини: надав згоду проїхати в медичний заклад для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння; двічі намагався здати аналіз сечі, однак з фізіологічних причин не міг здати достатньої кількості аналізу для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у відведений для цього час.

З огляду на вищезазначені обставини, суд не вважає висновок лікаря 20.07.2024 року належним доказом на підтвердження факту відмови особи від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, оскільки його складено з порушенням вимог Інструкції № 1452/735, а у відповідності до п. 22 Розділу ІІІ Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

У зв`язку з допущеними при складані висновку порушеннями (п. 9 Розділ ІІ), даний висновок не може бути визнаний належним доказом і в частині належного засвідчення факту відмови водія від проходження огляду.

Так,у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 6 розділу Х Інструкції № 1452/735).

Пленум Верховного Суду України у постанові від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив судам, що якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Матеріали справи не містять доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду.

Як видно зі справи, причиною складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП та висновку медичного огляду зазначено «відмова від медичного обстеження».

Суд вважає, що аналіз зібраних у справі доказів, не свідчать про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а навпаки доводять той факт, що останній вчиняв добросовісні дії щодо проходження огляду на стан сп`яніння, однак не зміг здати біологічну речовину для аналізу (сечу) у достатній кількості у відведений йому проміжок часу, з фізіологічних причин; а наданий ним об`єм біологічної речовини (сечі) був недостатнім для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу (пункт 12, 13 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735).

Посилання апелянта про порушення лікарем порядку проведення огляду на стан сп`яніння в частині не повідомлення водія про можливість дослідження іншого біологічного середовища (слини, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, крові), суд не вважає суттєвими, з огляду на те, що початок проходження огляду відбувався зі спливом часу визначеним ч. 4 ст. 266 КУпАП, а тому і доцільності відбирати інші зразки біологічного середовища не було.

Із відеозапису вбачається, що лікар повідомив ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено висновок не за те, що він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а через те, що він не зміг здати аналіз сечі у відведений для цього законом час.

Відповідно до пункту 15розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 № 1376 до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Проте, у справі відсутнє направлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу (пункт 8, 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735).

З огляду на викладене, складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 не доведено.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що на ОСОБА_1 адміністративне стягнення не може бути накладене за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, судовий збір у провадженні за даною справою також не підлягає стягненню з останнього.

Керуючись ст.ст. 40-1, 245, 251, 247, 280, 283-285, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення- закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення.

СуддяТетяна ЗУБ