Дата документу 20.09.2024
Справа № 501/3424/24
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 вересня 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді Яковця Є.О.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
розглянувши матеріали, що надійшли з ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області про притягнення до відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
28 липня 2024 року, близько 18:30 год, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом мопедом Honda Dio 27, без реєстраційного номера, по вул. Київській в смт. Олександрівка м. Чорноморськ Одеського району Одеської області в стані алкогольного сп`яніння, встановленого за результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу Dr?ger (результат 2,61 ‰), чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.
З цих підстав відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серія ААД № 578183 від 28 липня 2024 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 в судові засідання не з`явився, поважної причини своєї неявки суду не повідомив, про відкладення судового засідання не клопотав, письмових заперечень проти протоколу не подав.
З цього приводу суд зазначає, що ОСОБА_1 обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначена дата та час розгляду матеріалів справи у суді. Він також двічі викликався в судове засідання, сповіщення про виклик отримував шляхом смс-повідомлень та телефонограм.
У п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.
Тож, про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим продовжити її розгляд за його відсутністю на підставі наданих суду доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, підтверджується наданими суду доказами: протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 ; роздруківкою результату тестування на алкоголь 2,61 ‰; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, де зазначено, що результат позитивний 2,61 ‰, і з результатом якого водій погодився, підтвердивши це власним підписом; направленням на огляд водія на стан сп`яніння в медичному закладі; рапортом про дозвіл на зняття та видачу відеозапису; відеозаписом з бодікамери працівника поліції на якому зафіксовано, що працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння і перелічує їх, після чого пропонує пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу, на що водій погоджується, проходить огляд, результатом якого є 2,61 ‰, з чим водій погоджується і відмовляється від пропозиції працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують його відповідальність, суд вважає необхідним застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Щодо застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до довідки ВП №1 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області згідно з даними бази ІПНП «ЦУНАМІ», встановити наявність отримання посвідчення водія ОСОБА_1 не надалось можливим.
У Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, від 4 вересня 2023 року у справі № 702/301/20, ОП ККС ВС зазначила, що особі, яку визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК України, суд може призначити додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Об`єднана палата вважає, що правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статей 286, 286-1 КК, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.
Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.
При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.
З огляду на викладене, виходячи із системного аналізу процесуальних норм законодавства України, усталеної судової практики ЄСПЛ, на вирішення порушеного питання поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення з порушника також підлягає стягненню судовий збір.
Оскільки суд накладає адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , то з нього також підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст.ст.23, 24, 27, 30, 33, 40-1, 130, 221, 283, 284 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Постанова підлягає виконанню протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 КУпАП перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Суддя