Номер провадження: 33/813/1800/24
Номер справи місцевого суду: 523/5344/24
Головуючий у першій інстанції Ружицький В.В.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Стоянової Л.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника Задорожньої В.О. на постанову Суворовського райсуду м. Одеси від 22.05.2024 відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого директором ТОВ «Бахтале-Таврічане», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнено з нього на користь держави судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

Відповідно до вказаної постанови суду, 21.03.2024 о 17 год. 45 хв. у м. Одесі по вул. Паустовсьского, 130/6 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: підвищена жвавість рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Захисник Задорожня В.О., в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржувана постанова є незаконною з огляду на такі обставини:

- суд 1-ої інстанції не звернув увагу на те, що названа поліцейськими підстава зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не передбачена ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», будь-яких порушень ПДР він не допускав, а тому зупинка ОСОБА_1 та вимога посадової особи про проходження огляду на стан сп`яніння є незаконною, а всі складені щодо нього процесуальні документи не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні інкримінованого правопорушення;

- працівниками поліції не надано суду належних та достатніх доказів у підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а також доказі відмови ОСОБА_1 від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку;

- відеофіксація обставин складення протоколу поліцейськими в порушення вимог Інструкції № 1026 від 18.12.2018 не здійснювалась безперервно;

- протокол щодо ОСОБА_1 не складався в його присутності, що суперечить положенням ст.ст. 254, 256, 259, 260 КУпАП та є підставою для визнання його неналежним та недопустимим доказом;

- в порушення вимог п. 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015, поліцейськими не вручено ОСОБА_1 , направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, як і не повідомлено про складення такого направлення;

- із відеозапису події вбачається, що працівники поліції не встановлювали наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення Порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, наркотичного сп`яніння, а також про безпідставність подальшої вимоги про проходження огляду.

Посилаючись на наведені обставини, захисник просить скасувати постанову суду та провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім цього, захисник ОСОБА_2 одночасно з поданням апеляційної скарги звернулася до суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеної постанови суду як пропущеного із поважних причин, зокрема, у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні 22.05.2024 через його неповідомлення про розгляд справи, в тому числі за допомогою номеру телефону, наданого ним під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, який дізнавшись про прийняття судом постанови 29.05.2024 уклав із нею договір про надання правової допомоги. В цей же день 29.05.2024 нею в межах строку на апеляційне оскарження подано до суду 1-ої інстанції клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, однак справу судом було надано лише 12.06.2024, у зв`язку із чим скаргу нею подано 13.06.2024.

В судове засідання апеляційного суду призначене на 02.09.2024 ОСОБА_1 та його захисник Задорожня В.О., будучи належним чином повідомленими, не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань не подали.

Враховуючи неявку ОСОБА_1 та його захисника Задорожньої В.О. в судове засідання, апеляційний суд, керуючись вимогами ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за відсутності зазначених осіб та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, а також клопотання захисника Задорожньої В.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду та ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Надаючи оцінку доводам клопотання захисника ОСОБА_2 щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду апеляційний суд зазначає наступне.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine) від 28.03.2006, заява №23436/03 зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21.02.1975, серія A №18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність.

Згідно із ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Разом із тим, ч.ч. 1 та 3 ст. 285 КУпАП передбачають, що копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

На підставі аналізу матеріалів справи вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні 22.05.2024, у якому за результатами розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП судом було прийнято рішення, яке було проголошено в цьому ж судового засіданні (а.с.9).

Разом із тим, матеріали справи не містять жодної інформації стосовно направлення ОСОБА_1 у строк, передбачений вимогами вищевикладеної ст. 285 КУпАП, тобто протягом трьох днів, копії повного тексту постанови суду 1-ої інстанції.

При цьому, в матеріалах справи наявна заява захисника Задорожньої В.О., поданої в інтересах ОСОБА_1 через канцелярію суду 1-ої інстанції 31.05.2024, про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.11).

З матеріалами справи захисник ОСОБА_2 ознайомилась 12.06.2024 (зворот а.с. 11), а апеляційну скаргу на вищезазначену постанову подала через підсистему «Електронний суд» 13.06.2024, тобто на наступний день після ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 14).

Отже, враховуючи все вищенаведене, зокрема не надіслання судом ОСОБА_1 копії судового рішення у встановлений законом строк, а також вчинення захисником відповідних дій з метою оскарження постанови суду в апеляційному порядку в найкоротші строки з моменту отримання копії постанови суду, задля забезпечення реалізації права на судовий захист, що включає в себе, зокрема, право на апеляційний перегляд справи, апеляційний суд вважає зазначену обставину поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду 1-ої інстанції та доходить висновку про існування підстав для його поновлення

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння, частиною першою статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України за кваліфікуючими ознакамивідмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, повністю доведена та підтверджується дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №851834 від 21.03.2024, відповідно до якого 21.03.2024 о 17 год. 45 хв. у м. Одесі по вул. Паустовсьского, 130/6 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: підвищена жвавість рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України (а.с. 1);

- направленням водія ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.03.2024, у якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння та зафіксовано його відмову від проходження відповідного огляду (а.с. 4);

- відеозаписом події, долученим до матеріалів адміністративної справи (а.с. 5), на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови суду 1-ої інстанції, зазначені вище докази були належним чином досліджені, повно та всебічно, та їм була надана відповідна оцінка, на підставі чого суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Надаючи оцінку доводам ОСОБА_1 щодо порушення поліцейськими порядку проведення огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд виходить з наступного.

Так, порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкції), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 в ред. постанови від 20.01.2023 (далі-Порядок).

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться в присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом першим Порядку він визначає процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі-огляд), і проведення такого огляду.

Пунктом другим Порядку визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі- стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (пункти три, чотири Інструкції).

Відповідно до приписів Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункти чотири, шість, вісім Порядку).

В свою чергу, п. 12 Розділу II Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що для покладення на водія обов`язку проходити огляд на стан, зокрема наркотичного сп`яніння, поліцейський повинен встановити наявність передбачених законом підстав вважати, що водій перебуває в цьому стані.

З огляду на зміст складеного щодо водія ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, ознаками, які дали поліцейському підстави вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння зазначено: підвищена жвавість рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість.

Наведені у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння також зафіксовано у направленні ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.03.2024.

Окрім того, з відеозапису події вбачається, що під час складення протоколу ОСОБА_1 поліцейським було повідомлено про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, які відображені у протоколі (час: 17:54:55), а також роз`яснено його обов`язок пройти огляд у закладі охорони здоров`я (час: 17:54:55). ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився, вказавши (мовою оригіналу): «складайте протокол, нікуди не їду», при цьому йому поліцейським було роз`яснено наслідки відмови від проходження відповідного огляду у виді складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП (час: 17:56:00, 17:56:15).

Отже, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що матеріалами справи не підтверджено наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння та відсутності передбачених законом підстав для направлення його на огляд для встановлення відповідного стану сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Із цих же підстав апеляційний суд констатує правомірність дій поліцейських щодо складення направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, при цьому зауважує, що є помилковими твердження сторони захисту щодо невручення відповідного направлення ОСОБА_1 , з огляду на висловлену ним відмову від проходження такого огляду, про що наявна відповідна відмітка у зазначеному направленні на огляд водія ОСОБА_1 .

Не мають правового значення доводи скарги щодо безпідставності зупинки ОСОБА_1 , оскільки такі обставини не є предметом доказування у справі, а тому не підлягають дослідженню, водночас, ОСОБА_1 під час складення протоколу щодо нього поліцейським було роз`яснено, що транспортний засіб під його керуванням було зупинено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» (є інформація, що свідчить про причетність водія транспортного засобу до адміністративного правопорушення).

Не підтверджуються матеріалами справи аргументи захисту про те, що протокол щодо ОСОБА_1 не складався в його присутності, оскільки на відеозаписі події зафіксовано факт складення протоколу поліцейськими, який в подальшому було оголошено ОСОБА_1 (час: 18:23:06).

Що стосується посилань захисника на неповноту долучених поліцейськими до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів, апеляційний суд зауважує на безпідставності такого висновку з огляду на наступні положення законодавства.

Дійсно, відповідно до п. 5 Розділу II згаданої Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України №1026 від 18.12.2018, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Водночас, зі змісту ч. 2 ст. 266 КУпАП та п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 вбачається, що технічні засоби відеозапису застосовуються поліцейськими під час проведення огляду осіб.

Системний аналіз вищевказаних положень законодавства свідчить про те, що технічні засоби відеозапису застосовуються співробітниками поліції безпосередньо під час проведення огляду особи на виявлення стану алкогольного сп`яніння, тобто не є обов`язковим фіксування поліцейським виконання всіх службових обов`язків.

Так, наявний в матеріалах справи відеозапис із нагрудної камери співробітника поліції фіксує всю процедуру складення протоколу про адміністративне правопорушення, включаючи факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння та відмови у проходження відповідного огляду, а тому відсутні підстави стверджувати, що відеозапис не відповідає визначеним законом вимогам.

Наведене спростовує твердження захисника щодо порушення співробітниками поліції порядку використання технічних засобів відеозапису.

Відтак, апеляційний суд доходить переконання про те, що співробітниками поліції в даному випадку, під час фіксування відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння, не було допущено жодних порушень вимог законодавства.

Отже, позиція ОСОБА_1 , яка висловлена в апеляційній скарзі, та його процесуальна поведінка, пов`язана з наведенням доводів, які не підтверджені належними і достатніми доказами, та які не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту на власний розсуд з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що дії працівників поліції узгоджуються з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, а кваліфікація дій ОСОБА_1 відповідає кваліфікуючим ознакам ч. 1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що зібрані у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 докази є належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інших істотних та переконливих доводів, які б свідчили про недопустимість доказів, які містяться в матеріалах справи або спростовували висновки судді першої інстанції в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Задовольнити клопотання захисника Задорожньої В.О., в інтересах ОСОБА_1 , та поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 22.05.2024, про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу захисника Задорожньої В.О., в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 22.05.2024, про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца