ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 червня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у сумі 536,80 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 червня 2023 року ОСОБА_1 16 травня 2023 року о 09.01 год. у м.Дніпрі в районі електроопори 542, керуючи транспортним засобом DAEWOO LANOS, д.н. НОМЕР_1 , здійснив рух на заборонений сигнал світлофору-червоний, в наслідок чого здійснив зіткнення із пасажирським засобом INDIAN SCOUT BOBBER, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 8.7.3е ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду змінити в частині накладення адміністративного стягнення та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що його не було повідомлено про дату та час розгляду справи, оскаржуване рішення винесено за його відсутності, копію постанови не вручено, на офіційному сайті Судова влада інформація про розгляд справи з`явилась лише 10 червня 2023 року, а саме рішення було опубліковане 12 червня 2023 року.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що його не було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи, чим порушено його права, передбачені КУпАП. Вказує, що суд не врахував, що в даному випадку наявна обопільна вина водіїв у ДТП. Звертає увагу, що він не відмовлявся відшкодовувати шкоду, розмір останньої наразі визначається та буде сплачено страховою компанією, з якою він має договірні відносини. Вказує, що раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, не мав умислу на вчинення грубого порушення ПДР України, виражає щире каяття за неуважність, яка призвела до негативних наслідків.

11 липня 2023 року ОСОБА_1 подав уточнену апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження закрити.

Обгрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що його не було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи, чим порушено його права, передбачені КУпАП. Вказує, що суд при визначенні адміністративного стягнення не врахував та не надав оцінки діям водія ОСОБА_2 , який відповідно до відеозапису почав рух на заборонений жовтий сигнал світлофора. Звертає увагу, що всупереч письмовим пояснення ОСОБА_2 про те, що він зупинився перед світлофором в третій смузі, останній до початку руху перебував між другою та третьою смугою та двома транспортними засобами, що обмежує його видимість водіями, які рухаються у напрямку з вул.Б.Хмельницького. Вказує, що з відеозапису вбачається, що він завершував маневр на жовтий сигнал світлофора.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання, призначене на 09 січня 2024 року, не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, у зв`язку з чим розгляд проведено за відсутності вказаних осіб.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 06 червня 2023 року за відсутності ОСОБА_1 . З матеріалів слідує, що з текстом оскаржуваної постанови останній ознайомився 12 червня 2023 року, апеляційну скаргу було подано 19 червня 2023 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що оскаржувана постанова винесена 06 червня 2023 року за відсутності ОСОБА_1 , з текстом оскаржуваної постанови останній ознайомився 12 червня 2023 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду та позицію колегії суддів Третьої судової палати Верховного Суду, яка викладена у постанові суду від 11 вересня 2019 року при розгляді справи №130/2448/16-к, відповідно до якої без повного тексту судового рішення особа позбавлена можливості надати належне обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Адміністративним порушенням відповідно до ст. 124 КУпАП визначається порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

При цьому положеннями п. 8.7.3е ПДР України передбачено, що сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі сигнали забороняють рух.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції у відповідності до вищезазначених вимог закону належним чином з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах ДТП, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; схемі місця ДТП, на якій зображена дорога, де відбулась подія зіткнення, попередні напрямки руху водіїв та місце розташування транспортних засобів після цього; відеозаписі з камер відеоспостереження з місця події; поясненнях водіїв учасників ДТП, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у суді першої та апеляційної інстанцій, а також іншими наявними доказами у справі.

Крім того, під час апеляційного перегляду за клопотаннями учасників справи було проведено комплексну судову автотехнічну експертизу, за результатами проведення якої складено висновок експерта №КСЕ-19/104-23/33426 від 04 грудня 2023 року, який також підтверджує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин ДТП, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що суд не взяв до уваги його пояснення, не заслуговують на увагу, оскільки як слідує з оскаржуваної постанови суд оцінив показання учасників ДТП у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами та прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на те, що судом першої інстанції не було встановлено усі обставини ДТП та не надано оцінку доводам сторони захисту, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Так, судом першої інстанції на підставі протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень водіїв учасників ДТП було встановлено, що ОСОБА_1 16 травня 2023 року о 09.01 год. у м.Дніпрі в районі електроопори 542, керуючи транспортним засобом DAEWOO LANOS, д.н. НОМЕР_1 , здійснив рух на заборонений сигнал світлофору-червоний, в наслідок чого здійснив зіткнення із пасажирським засобом INDIAN SCOUT BOBBER, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки.

Викладене також узгоджується з відомостями, що містяться у схемі місця ДТП, на якій зазначено та зображено ділянку дороги, де відбулось ДТП, попередні напрямки руху водіїв та місце розташування транспортних засобів після цього.

При цьому механізм заподіяння видимих пошкоджень автомобілю DAEWOO LANOS, д.н. НОМЕР_1 , та транспортному засобу INDIAN SCOUT BOBBER, д.н. НОМЕР_2 , які зафіксовані у схемі місця ДТП, повністю відповідає події ДТП, викладеної в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Суд першої та апеляційної інстанцій критично відноситься до пояснень ОСОБА_1 про те, що він завершував маневр на жовтий сигнал світлофора, не міг бачити транспортний засіб INDIAN SCOUT BOBBER, д.н. НОМЕР_2 , та не мав технічної змоги зупинити свій транспортний засіб, оскільки вказані доводи спростовуються матеріалами справи, зокрема, відеозаписом з камер відеоспостереження з місця події.

Крім того, вказані доводи спростовуються висновком експерта №КСЕ-19/104-23/33426 від 04 грудня 2023 року, складеним за результатами проведення комплексної судової автотехнічної експертизи, відповідно до якого дії водія транспортного засобу DAEWOO LANOS, д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 при заданому механізмі пригоди не відповідали вимогам п.п. 8.7.3е та 8.10 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку із настанням ДТП. При цьому у ОСОБА_1 при заданому механізмі пригоди не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати вимоги п.п. 8.7.3е та 8.10 ПДР України.

При цьому суд апеляційної інстанції не надає оцінки діям другого водія учасника ДТП, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення, а протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП головуючому судді по даній справі для розгляду не надавався.

З матеріалів справи слідує, що дії працівників поліції повністю відповідали приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», законів України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 не надано достатньо доказів на спростування зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин ДТП.

Та обставина, що поліцейські та суд по-іншому оцінюють докази порівняно з оцінкою їх стороною захисту, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду.

З огляду на вищезазначене суд першої інстанції оцінив надані учасниками ДТП пояснення та прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не був уважний, не дотримався вимог ПДР України, здійснив рух на заборонений сигнал світлофору-червоний, внаслідок чого відбулось ДТП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Сукупність досліджених в суді першої та апеляційної інстанцій доказів підтверджує, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані вірно за ст. 124 КУпАП, які виразилися у порушенні учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративні правопорушення, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.

При цьому, доводи ОСОБА_1 про те, що відповідно до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА від 23 січня 2023 року № 28, судовий виклик надсилається учаснику судового процесу лише за наявності відповідної заяви, мають місце, проте, на переконання апеляційного суду, не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення з огляду на наступне.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 був повідомлений про дату та час розгляду справи щодо нього шляхом направлення на його особистий номер телефону СМС- повістки, що не заперечується останнім.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 добровільно та самостійно надав працівникам поліції свій особистий номер телефону для його виклику щодо складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Також, як зазначає ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, він працює в Кіровському районному суді м.Дніпропетровська, а тому, будучи юридично освіченим та маючи відповідний стаж роботи, не міг не розуміти необхідності отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень, а також функціонування офіційного веб-порталів Судова влада України та Єдиний державний реєстр судових рішень, за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду.

З огляду на викладене, а також те, що ОСОБА_1 , будучи неодноразово повідомленим під час апеляційного перегляду шляхом направлення на його особистий номер телефону СМС-повісток, жодних заперечень чи зауважень з цього приводу не заявляв, суд апеляційної інстанції розцінює вказані доводи ОСОБА_1 як такі, що спрямовані на уникнення від відповідальності за вчинене ДТП.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги про зміну виду стягнення апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ч. 1 ст. 35 КУпАП обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її; повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; вчинення правопорушення особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення; втягнення неповнолітнього в правопорушення; вчинення правопорушення групою осіб; вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин; вчинення правопорушення в стані сп`яніння. Орган (посадова особа), який накладає адміністративне стягнення, залежно від характеру адміністративного правопорушення може не визнати дану обставину обтяжуючою.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Одним із видів покарань у розумінні ЄСПЛ є штрафи. Суворість цього примусового заходу оцінюється через його розмір, проте у визначенні правової природи такого заходу для ЄСПЛ важливішою є мета, з якою призначається штраф, ніж його розмір.

У рішенні по справі «Озтюрк проти Туреччини»(Ozturk v Turkey) від 28 вересня 1999 року Європейським судом з прав людини штраф у розмірі 60 DM був оцінений як покарання з огляду на цілі його застосування.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На переконання судді апеляційної інстанції при визначенні виду і розміру стягнення суд не врахував у повній мірі характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та призначене судом ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк на 1 рік є занадто суворе.

Так, при призначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд не врахував його щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують адміністративне стягнення, а також відсутність відомостей про те, що останній раніше притягувався до адміністративної відповідальності.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, а також те, що відповідно до висновку експерта №КСЕ-19/104-23/33426 від 04 грудня 2023 року, складеного за результатами проведення комплексної судової автотехнічної експертизи, в даному випадку наявна обопільна вина водіїв у ДТП, оскільки в діях ОСОБА_2 також встановлено порушення вимог ПДР України, що знаходяться у причинному зв`язку із настанням ДТП.

Враховуючи вищезазначене суд апеляційної інстанції вважає, що накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення є надто суворим та не відповідає меті адміністративного стягнення, а тому оскаржувана постанова суду підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

Разом з тим під час апеляційного перегляду встановлено, що на час винесення судом апеляційної інстанції нової постанови закінчились строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Так, з матеріалів справи слідує, що правопорушення ОСОБА_1 вчинено 16 травня 2023 року, справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 надійшла до апеляційного суду 26 червня 2023 року.

Відповідно до положень ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Згідно із п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що на час розгляду апеляційної скарги, а саме 22 січня 2024 року, пройшли передбачені ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

З огляду на викладене апеляційна скарга особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 червня 2023 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 червня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП скасувати.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот