Справа № 749/998/24
Номер провадження 3/749/619/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" вересня 2024 р. Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Чигвінцева М.С.

за участю секретаря Михалевич М.В.

прокурора Карапути А.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Якуби Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сновську матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, генерального директора КНП «Сновська центральна районна лікарня» Сновської міської ради, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1, ч. 2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №307/2024 від 17.05.2024, складеним старшим оперуповноваженим 1-го сектору управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Коваленком А.С., ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді генерального директора КНП «Сновська центральна районна лікарня» Сновської міської ради, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014 суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», маючи майновий інтерес, не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, а також невідкладно в усній та письмовій формі не повідомила Сновську міську раду, Національне агентство з питань запобігання корупції чи інший, визначений Законом орган, про наявність реального конфлікту інтересів, який виник 08 вересня 2022, під час видачі та підписання наказу №222-О, відповідно до якого провідному юрисконсульту вищевказаного підприємства ОСОБА_2 , який являється близькою особою - сином ОСОБА_1 встановлено надбавку в розмірі 50% посадового окладу за складність, напруженість у роботі, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.172-7 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №308/2024 від 17.05.2024, складеним старшим оперуповноваженим 1-го сектору управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Коваленком А.С., ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді генерального директора КНП «Сновська центральна районна лікарня» Сновської міської ради, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014 суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», маючи майновий інтерес, не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, а також вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, який виник 08 вересня 2022, під час видачі та підписання наказу №222-О, відповідно до якого провідному юрисконсульту вищевказаного підприємства ОСОБА_2 , який являється близькою особою - сином ОСОБА_1 встановлено надбавку в розмірі 50% посадового окладу за складність, напруженість у роботі, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.172-7 КУпАП.

Також, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді генерального директора КНП «Сновська центральна районна лікарня» Сновської міської ради, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014 суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», маючи майновий інтерес, не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, а також вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, який виник 31 січня 2024, під час видачі та підписання наказу №41-О, відповідно до якого завідувачу поліклінічним відділенням, лікарю-отоларингологу підприємства ОСОБА_3 , який являється близькою особою - чоловіком ОСОБА_1 встановлено надбавку в розмірі 50% посадового окладу за складність, напруженість у роботі, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та передбачене ч. 2 ст.172-7 КУпАП.

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді генерального директора КНП «Сновська центральна районна лікарня» Сновської міської ради, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та відповідно до пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014 суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», маючи майновий інтерес, не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, а також невідкладно в усній та письмовій формі не повідомила Сновську міську раду, Національне агентство з питань запобігання корупції чи інший, визначений Законом орган, про наявність реального конфлікту інтересів, який виник 31 січня 2024, під час видачі та підписання наказу №41-О, відповідно до якого завідувачу поліклінічним відділенням, лікарю-отоларингологу підприємства ОСОБА_3 , який являється близькою особою - чоловіком ОСОБА_1 встановлено надбавку в розмірі 50% посадового окладу за складність, напруженість у роботі, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та передбачене ч. 1 ст.172-7 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Якуба Г.О. у судовому засіданні просила закрити провадження у справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення за протоколами №307/2024 та 308/2024 та за іншими у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позицію свого захисника.

У судовому засіданні прокурор підтримав протоколи та просив притягнути ОСОБА_4 до відповідальності.

Суд, дослідивши письмові докази прийшов до наступного висновку.

За положеннями ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З протоколу про адміністративне правопорушення №308/2024 від 17.05.2024, вбачається, що день виявлення правопорушень - 23.04.2024, тоді як день вчинення правопорушення за вказаним протоколом є дата підписання наказу №222-О - 08.09.2022. Також з протоколу про адміністративне правопорушення №307/2024 від 17.05.2024, вбачається, що день виявлення правопорушень - 23.04.2024, тоді як день вчинення правопорушення за вказаним протоколом є дата, коли ОСОБА_1 не повідомила Сновську міську раду, Національне агентство з питань запобігання корупції чи інший, визначений Законом орган про наявність реального конфлікту інтересів, тобто не пізніше наступного робочого дня, а саме 09.09.2022.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Крім того, суд звертає увагу, що на сьогодні не існує єдиної судової позиції з приводу того, чи потрібно визнавати винною особу у вчиненні адміністративного правопорушення у разі закриття справи у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 р. визначено, що вказівка законодавця у п. 7 ст. 247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені ст. 38 КУпАП. Водночас розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного та повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, якщо на момент розгляду справи в суді закінчилися строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд у разі заперечення особою своєї вини чи наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи належить особа до суб`єктів цього правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, та лише після цього закриває провадження у справі.

У подальшому 07.11.2017 року Науково-консультативна рада при Вищому адміністративному суді України (далі НКР при ВАСУ) на відміну від Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ прийняла Висновок «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності». У Висновку зазначено, що п.7 ч. 1ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Окрім того, логічне тлумачення абз. 1ст. 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів це єдина необхідна підстава для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню у процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення (ст. 280 КУпАП), у тому числі вини особи у його вчиненні. Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями. Прийняття двох таких взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченогост.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст.284 КУпАП, рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Таким чином, НКР при ВАСУ зроблено висновок, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Згідно роз`яснень наданих Верховним судом в постанові від 11.07.2018 року у справі №308/8763/15-а, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

При цьому, наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Як зазначив Верховний суд, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, Верховний суд прийшов до висновку, що при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

При цьому, ВП ВС в Постанові від 02лютого 2023 року у справі №735/1121/20 (провадження №13-26кс22) розглянула питання тлумачення змісту ч. 2 ст. 49 КК України(звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності). ВП ВС зауважила, що раніше застосований підхід не відповідає точному змісту кримінально-правової норми та дійсній волі законодавця, і відступила від правового висновку.

Так зазначила, що друге речення ч.2 ст.49 КК України не містить прямої вказівки щодо строків давності, на які необхідно орієнтуватися після відновлення їх перебігу. Недостатня визначеність формулювання ч. 2 ст. 49 КК України зумовлює суперечливе розуміння змісту правової норми і викликає питання як саме розглядати наведені в третьому реченні загальні строки: 1) як такі, що беззастережно застосовуються замість передбачених у ч.1 ст.49 КК України диференційованих строків у всіх випадках ухилення особи від досудового розслідування або суду й наступного з`явлення її із зізнанням чи затримання; 2) як альтернативні, тобто такі, що не виключають застосування диференційованих строків і замінюють їх лише в окремих випадках.

На переконання ВП ВС, реалізація принципу гуманізму під час тлумачення та застосування конкретного положення закону про кримінальну відповідальність здійснюється за правилом: якщо відповідне положення містить елемент невизначеності й вона не може бути усунута з урахуванням інших конкретних чи загальних положень, таке положення має застосовуватися за найбільш сприятливим для особи варіантом з усіх можливих.

З урахуванням вищезазначеного на даний час немає сформованої правової позиції Верховного Суду (Великої Палати чи Касаційного адміністративного суду), про необхідність суду визнання винуватим або без встановлення вини особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наявність вищевказаної юридичної невизначеності, суд звертає увагу на те, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні; відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якість закону»; якщо в національному законодавстві допущено неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, то національні органи мають застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід, тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Таким чином, суд керується принципом застосування до винної особи найбільш сприятливого закону, у зв`язку з чим провадження в цій справі за протоколом про адміністративне правопорушення №307/2024 від 17.05.2024 року та за протоколом про адміністративне правопорушення №308/2024 від 17.05.2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 КУпАП та ч. 2 ст.172-7 КУпАП слід закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП без підтвердження чи спростування вини ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 81 ЦК України юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

За положеннями ст.ст. 167, 169 ЦК України держава та територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, комунальні підприємства тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України.

Відповідно до статуту КНП «Сновська центральна районна лікарня» Сновської міської ради є лікарняним закладом охорони здоров?я - комунальним, унітарним, некомерційним, неприбутковим підприємством. Підприємство створене за рішенням сесії Сновської міської ради, відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в результаті реорганізації шляхом перетворення Сновської центральної районної лікарні в комунальне некомерційне підприємство. Засновником підприємства є Сновська міська рада.

Таким чином, за вищевказаними ознаками, КНП «Сновська центральна районна лікарня» - є юридичною особою публічного права.

Під посадовими особами юридичних осіб публічного права, насамперед комунальних та державних установ і підприємств, слід розуміти осіб, які мають повноваження здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно - господарські функції. Визначальним при цьому є обсяг повноважень відповідного працівника.

Так, адміністративно-господарські функції (обов`язки) - це обов`язки з управління або розпорядження державним, комунальним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо).

Організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) - це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, комунальних підприємств, установ, організацій, структурних підрозділів, їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт.

З Статуту підприємства вбачається. що управління здійснюється на засадах поєднання повноважень Засновника (Сновської міської ради) та Генерального директора підприємства. Поточне управління підприємством в т.ч. фінансово-господарське управління здійснює Генеральний директор, який призначається на посаду за рішенням сесії міської ради з наступним укладанням контракту між ним та головою міької ради на строк від 3 до 5 років.

28.10.2021 року укладено контракт між Сновської міською радою Корюківського району Чернігівської області в особі міського голови - ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_1 , з іншої сторони, відповідно до якого остання призначається на посаду генерального директора комунального некомерційного підприємства «Сновська центральна районна лікарня» Сновської міської ради терміном з 02.11.2021 року до 01.11.2026 року включно.

Таким чином, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду генерального директора комунального некомерційного підприємства «Сновська центральна районна лікарня» Сновської міської ради є посадовою особою юридичної особи публічного права, яка прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суб`єктом відповідно до підпункту «а» п. 2 ч.1 ст.3 Закону та Примітки до ст. 172-7 КУпАП та суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Правопорушення, пов`язане з корупцією, - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Частиною 1 ст. 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

За положеннями ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у ч.1 ст.3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Відповідно до вимог, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2, 3 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані, зокрема:

- вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

- повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі -Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

- не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Частиною 2 ст.172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Зокрема, особа зобов`язана не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів (п.3 ч.1 ст.28 Закону № 1700-VІІ).

Стаття 172-7 КУпАП містить примітку, пункт другої якої визначає, що під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Отже, для висновку про наявність у особи реального конфлікту інтересів та про прийняття нею рішення в умовах реального конфлікту інтересів необхідно встановити: 1) наявність в особи приватного інтересу; 2) наявність суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями; 3) наявність впливу цієї суперечності на об`єктивність або неупередженість рішення; 4) наявність повноважень на прийняття рішення.

При цьому, має бути визначено, в чому саме полягає приватний інтерес особи, в чому саме проявляється суперечність між цим приватним інтересом та службовими чи представницькими повноваженнями цієї особи та її вплив на прийняття рішення. Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» :

- пряме підпорядкування - відносини прямої організаційної або правової залежності підлеглої особи від її керівника, в тому числі через вирішення (участь у вирішенні) питань прийняття на роботу, звільнення з роботи, застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень тощо, контролю за їх виконанням;

- приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

- реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Обов`язковою ознакою конфлікту інтересів є наявність суперечностей між особистими інтересами та службовими повноваженнями особи, які можуть вплинути на прийняття рішення чи вчинення дій при виконанні особою службових повноважень.

Для наявності об`єктивної сторони правопорушення, за яке передбачається відповідальність за ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП необхідним є доведення самого факту неповідомлення про наявність реального конфлікту інтересів та прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій лише під час реалізації службових/представницьких повноважень, що є дискреційними.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи бездіяти, а якщо діяти - у виборі варіанта рішення чи дії серед варіантів, що прямо чи опосередковано закріплені в законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанта вибору із будь-ким.

Суперечність полягає в тому, що, з одного боку, в особи наявний приватний інтерес (майновий або немайновий), а з іншого, особа, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, має виконувати свої службові обов`язки в інтересах держави, територіальної громади, виключаючи можливість будь-якого впливу приватного інтересу. Таким чином, особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймаючи те чи інше рішення (вчиняючи ту чи іншу дію) по суті стоїть перед вибором задоволення публічного інтересу (на користь держави, територіальної громади) або приватного інтересу (власних інтересів, інтересів близьких осіб).

Слід звернути увагу, що навіть за умови, що особа, маючи приватний інтерес, приймає об`єктивні та неупереджені рішення, вона вчиняє дії в умовах реального конфлікту інтересів.

За положеннями ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» близькі особи - члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта.

При цьому, слід зазначити, що сімейні відносини завжди створюють для особи, на яку поширюються положення Закону, передумови для виникнення приватного інтересу, зумовлені природнім прагненням піклуватись про близьку особу. Відповідно, наявність у такої особи службових повноважень, пов`язаних з вчиненням/не вчиненням дій, прийняттям рішень стосовно близької особи, утворює потенційний конфлікт інтересів, а реалізація службових повноважень стосовно близької особи - реальний конфлікт інтересів.

Так, з досліджених матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 є чоловіком ОСОБА_1 , а отже є її близькою особою у розумінні вимог ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції».

Судом встановлено, що у генерального директора КНП «Сновська центральна районна лікарня» ОСОБА_1 виник реальний конфлікт інтересів, а саме суперечність між її приватним інтересом, який полягав в тому, що дискреційний характер службових повноважень генерального директора ОСОБА_1 при встановленні розміру винагороди і права на її отримання працівниками підприємства, зумовлений можливістю тільки нею приймати остаточне рішення щодо призначення винагород, та встановлено, що в розумінні ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» на підставі наданих матеріалів ОСОБА_3 є чоловіком ОСОБА_1 , а отже близькою особою, що свідчить про наявність впливу вказаної суперечності на об`єктивність прийняття ОСОБА_1 відповідних рішень. При підписанні наказу від 31.01.2024 №41-О, зокрема щодо ОСОБА_3 , який є її чоловіком та близькою особою у розумінні положень ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», генеральний директор ОСОБА_1 перебувала в умовах реального конфлікту інтересів, замість того щоб вжити заходів щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених ст. 28 Закону.

За таких умов, а саме наявність реального конфлікту інтересів, ОСОБА_1 була зобов`язана повідомити не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли дізналася чи повинна була дізнатися про таку наявність, Сновську міську раду, Національне агентство з питань запобігання корупції чи інший, визначений Законом України «Про запобігання корупції» орган.

Зігдно листа Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області № 05-06/933 від 23.04.2024 повідомлень про виникнення реального конфлікту інтересів від ОСОБА_1 з моменту призначення останньої на відповідні посади до комунального некомерційного підприємства «Сновська центральна районна лікарня» Сновської міської ради не надходило. У зв?язку з відсутністю даних повідомлень - заходи не вживалися.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи генеральним директором КНП «Сновська центральна районна лікарня», та будучи відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюються вимоги цього Закону, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила у встановленому законом порядку про наявність реального конфлікту інтересів при прийнятті вищевказаних рішень про преміювання, а тому в її діях наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Відтак, зібрані у справі докази є належними та допустимими, одержані відповідно до вимог КУпАП, порушень при їх збиранні під час розгляду справи судом не встановлено та вони у своїй сукупності підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При накладенні адміністративного стягнення суддя враховує характер скоєних правопорушень, особу ОСОБА_1 , ступінь її вини, майнове положення, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та вважає необхідним застосувати до неї адміністративне стягнення у відповідності до положень ч. 2 ст. 36 КУпАП, а саме в межах санкції ч. 2 ст. 172-2 КУпАП, яка є більш серйозним правопорушенням з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 36, 38, 40-1, 221, 245-249, 276-295КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,та відповідно до ст.36 КУпАП, накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Реквізити для сплати штрафу:

Отримувач - ГУК у Чернігів.обл/Черніг.обл/21081300

Код отримувача (ЄДРПОУ) - 37972475

Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

Код банку (МФО) - 899998

Номер рахунку - UA0025001

Код класифікації доходів бюджету - 21081300

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Реквізити для оплати судового збору:

Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку (МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA0026001

Код класифікації доходів бюджету: 22030106

Призначення платежу: *;101;_________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір стягнутий з ___________ (ПІБ чи назва установи, організації з якої стягується судовий збір) на користь держави, за рішенням №_/_/__(номер рішення про стягнення судового збору).

Штраф, відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП, має бути сплачений особою, щодо якої він застосований, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення. В разі несплати штрафу у встановлений ч.1 ст.307 КУпАП строк, стягується подвійний розмір штрафу у порядку примусового виконання постанови відповідно до ст.308 КУпАП.

Закрити відносно ОСОБА_1 провадження по адміністративній справі за протоколом про адміністративне правопорушення №307/2024 від 17.05.2024 року та за протоколом про адміністративне правопорушення №308/2024 від 17.05.2024 року, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 КУпАП та ч.2 ст.172-7 КУпАП на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Щорський районний суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2024 року.

Суддя М.С. Чигвінцев