Справа № 488/2195/24
Провадження № 3/488/768/24
ПОСТАНОВА

03.09.2024 року Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Головіна Т.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області, громадянина України, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, -

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 06.05.2024 року о 20:15 годині в м. Миколаєві по пр. Корабелів, в районі будинку №1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем «Chevrolet Aveo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння очей), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав, про що надав письмові заперечення, вважав за необхідне адміністративне провадження відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу та події інкримінованого правопорушення, посилаючись на те, що під час його зупинки співробітниками поліції, він перебував у своєму автомобілі і не виходив з нього, коли патрульний повідомив його, що він має ознаки алкогольного сп`яніння, тому повинен пройти огляд на місці за допомогою Драгеру, на що ОСОБА_1 запитав, яка процедура, порядок та скільки це займе часу, однак інспектор на його запитання не відповів та задав знову питання «Ви відмовляєтесь?» ОСОБА_1 заперечував. Після того він його спитав, чи поїде він до медичного огляду для огляду на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 також попросив роз`яснити детальну процедуру такого огляду, однак інспектор знову на його запитання чи - то спитав, чи - то повідомив його, що він відмовляється. Потім його повідомили, що відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення, надалі оголосили йому протокол про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 нічого не заперечував, хоча і відмовлявся спочатку підписувати протокол, бо зрозумів, що протокол вже складено та його прохання з приводу роз`яснення процедури огляду співробітники поліції розцінили, як відмову від його проходження. Дані обставини, за думкою ОСОБА_1 , свідчать про порушення поліцейськими процедури, передбаченої ст.266 КУпАП.

Перевіривши наведені ОСОБА_1 доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст.130КУпАП, адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 Правил).

Невиконання вказаних правил утворюють склад правопорушень, передбачених ч. 1 статті 130 КУпАП.

Пункт 2.5 ПДР України дійсно зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до статті 251 КупАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення.

При цьому суд враховує те, що обов`язок проводити повну фіксацію як факту вчинення адміністративного правопорушення, так і подальших процесуальних дій, що вчиняються поліцейськими, передбачений Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затв. наказом МВС України 18.12.2018 № 1026.

Виключення законодавцем під час внесення змін у ч.2 ст.266 КУпАП обов`язкової присутності свідків під час огляду водія на стан алкогольного сп`яніння із встановленням обов`язкової відеофіксації процесу виявлення адміністративного правопорушення та процесуальних дій, що вчиняються поліцейським, на думку суду, є забезпечення збирання об`єктивних доказів вчиненого правопорушення, усунення суперечностей, які можуть виникати у ході вчинення цих дій, перевірка правильності та законності дій як поліцейських, так і інших учасників у ході їх вчинення.

Як слідує з показань ОСОБА_1 , наданими суду, та що повністю узгоджується з відеозаписом з нагрудної камери, доданої до протоколу, водій ОСОБА_1 під час його зупинки співробітниками поліції, перебував у своєму автомобілі, коли патрульний повідомляє його, що він має ознаки алкогольного сп`яніння, пропонує пройти огляд на місці за допомогою Драгеру. При цьому, відповіді від ОСОБА_1 на назване запитання інспектора не чутно взагалі. Надалі інспектор знову ставить ОСОБА_1 питання: «Ви відмовляєтесь?» Відповіді ОСОБА_1 на запитання інспектора не чутно також. Надалі, інспектор ставить ОСОБА_1 запитання, чи поїде він до медичного огляду для огляду на стан сп`яніння, на що відповіді ОСОБА_1 не чутно та інспектор повідомляє, що внаслідок таких його дій відносно нього буде складено протокол за ст.130 КУпАП. Після того, співробітники поліції складають відносно ОСОБА_1 протокол.

Таким чином, факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, зважаючи на те, що відповідь ОСОБА_1 (його відмова від проходження огляду) відсутня, принаймні, відеозаписом не зафіксована. Таким чином, інспектором не отримано відповіді від ОСОБА_1 на поставлене запитання ні вербально (жестом), ні словесно, натомість повідомлено ОСОБА_1 , що буде складено протокол.

Таким чином, жодних доказів у справі, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення щодо його відмови від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суду не представлено, враховуючи і відсутність свідків при складанні протоколу, та той факт, що ОСОБА_1 свою вину не визнав.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Системний аналіз норм ст. 130 КУпАП України, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення стягнення у виді штрафу та обмеження у користуванні водійськими правами, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням /обвинуваченням.

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Таким чином, складений за таких обставин протокол про адміністративне правопорушення та викладені в ньому обставини вчинення адміністративного правопорушення, не ґрунтуються на вимогах Закону.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 9, 247 КпАП України, адміністративним правопорушенням визнається винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З аналізу представлених суду доказів, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.130 ч.1 КУпАП, дане провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст.9 , ст. 130 , п. 1 ст. 247 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП - закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.М. Головіна