Єд. унік. № 243/6103/24
Провадження № 3/243/3325/2024
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 вересня 2024 року м. Слов`янськ

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Дюміна Н.О., розглянувши матеріали, які надійшли з БПП в містах Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з БПП в містах Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 981985 від 22.07.2024 року зазначено, що «22.07.2024 року о 17-15 год. в Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, вул. Данила Галицького, 19, водій керував транспортним засобом ВАЗ21099 д/н НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Alkotest Драгер відмовився, а також відмовився у закладі охорони здоров`я КНП МЛ № 3 м. Краматорськ та м. Слов`янськ у присутності лікаря нарколога шляхом відмови від здачі біо-середовища сечі та кров, що підтверджується висновком № 357 від 22.07.2024 о 18 год. 29 хв. Водій відсторонений від керування, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП».

09 вересня 2024 року від захисника ОСОБА_1 - адвоката Прокопцева С.В. до суду надійшло письмове заперечення проти протоколу серія ААД № 981985 від 22.07.2024, в якому він просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Так, у вказаному письмовому запереченні зазначено, що у даній справі порушено порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння відповідно до ч. 5 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме ОСОБА_1 не відстороняли від керування автомобілем (підтверджень цьому в протоколі немає ані розписок про передачу авто ані актів про тимчасове вилучення), йому лише запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці, не пояснили, що це його обов`язок, навіть після незгоди з результатами огляд не проводився у закладі охорони здоров`я, при огляді були відсутні свідки.

Окрім того, зазначено, що на відеозапису взагалі не зафільмовано факт керування ОСОБА_1 . Як вбачається з відеозапису, відсутні будь-які докази про те, що ОСОБА_1 , а саме, 22 липня 2024 року о 17 годині 15 хвилин дійсно керував вказаним у протоколі транспортним засобом, адже з відеофіксації видно, що ОСОБА_1 стоїть біля поліцейських, ніякого факту керування або зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не зафіксовано. Відеозапис «проходження огляду» починається о 17 год. 47 хв., тобто через 32 хвилини після часу, вказаному в протоколі. Свідків правопорушення в протоколі немає. Всі ці обставини вказують на порушення процедури огляду.

Також зазначено, що водій ОСОБА_1 , з протоколом про адміністративне правопорушення категорично не згоден. На відео поліцейський пропонує пройти огляд на стан сп`яніння з допомогою газоаналізатора «Драгер», коли той погоджується, то відбувається аж цілих 3-и спроби, потім ОСОБА_1 виявляє свою незгоду, потребує сертифікат, перекладача, правової допомоги, а також пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, як того вимагає Інструкція, після цього запис одразу припиняється, що є явним порушенням процедури проходження огляду. Крім того зазначає, що між відеофайлами «прогалина» в часі майже 30 хвилин. В наркологічному диспансері у нього піднявся тиск. На відео взагалі не зафільмовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду. Лікар в медичному закладі обмежився лише пропозицією ОСОБА_1 здати сечу, яку він не зміг здати і не було вжито заходів для дослідження будь-якого іншого біологічного середовища, не взято кров для дослідження або слину, вважає, що при огляді ОСОБА_1 порушено порядок такого огляду, а висновок лікаря про не проходження огляду в повному обсязі, з урахуванням поведінки ОСОБА_1 , не може слугувати достатнім та беззаперечним доказом відмови останнього пройти огляд на стан сп`яніння. У зв`язку з чим вважає, що відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, зазначено, що відеозаписи додані до протоколу виготовлені з порушенням розділів ІІ,III Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» яким передбачено, оскільки після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно. Однак на диску, наданому в якості додатку до протоколу про адміністративне правопорушення, містяться декілька файлів відеозапису, зі змісту яких вбачається, що відеозапис переривався.

Зазначив, що крім «сумнівних» відеозаписів, інших доказів до протоколу не додано. Свідки правопорушення взагалі відсутні. Відсутнє також письмове направлення до закладу охорони здоров`я, як вимагає Інструкція та ст.266 КУпАП.

З огляду на викладене просив суд закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Прокопцев С.В. були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак не використали свого права на безпосередню участь у судовому засіданні.

Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, враховуючи безпідставне умисне затягування правопорушником справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За таких обставин з урахуванням наданого письмового заперечення, суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення у відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, які були належним чином повідомлені про дату та час проведення судового засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Адміністративним правопорушенням відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинене особою.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності складу адміністративного правопорушення, який підтверджений належними та допустимими доказами.

Слід зазначити, що відповідно до пунктів 4, 7, 8, 12, 13 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року, № 1452/735, метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Однак, як вбачається із матеріалів справи 22 липня 2024 року ОСОБА_1 зупинили працівники патрульної поліції, які виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти відповідний огляд на місці зупинки транспортного засобу, на що водій ОСОБА_1 погодився. В подальшому у зв`язку з неможливістю ОСОБА_1 продути газоаналізатор на місці зупинки транспортного засобу, йому запропоновано пройти огляд у медичному закладі на що він погодився та прослідував з працівниками поліції до медичного закладу, однак здати біологічну речовину у виді сечі та крові, як це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, не зміг, що розцінене працівниками поліції, як відмова від проходження огляду у медичному закладі.

Відповідно до п. п. 15, 16, 18, 20, 22 Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду. Усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма». Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Як вбачається з матеріалів справи, в них міститься висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння, який не відповідає вказаним положенням Інструкції. Він не містить відомостей щодо перебування або не перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння та якого саме. Водночас в ньому зазначено:« ОСОБА_1 винести заключення не представилось можливим у зв`язку з відмовою від здачі біо-середовища (сечі) для лаб. обстеження».

Разом з тим, відповідно до відео запису наявного в матеріалах справи, не можливо чітко встановити факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, також суд не має можливості перевірити причини через які ОСОБА_1 не пройшов медичний огляд, та від якого саме дослідження біологічного середовища відмовився ОСОБА_1 , оскільки в матеріалах справи відсутній відеозапис подій, що мали місце у медичному закладі за участі ОСОБА_1 , а свідки залучені при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не були.

Враховуючи вищевикладене, суд не може визнати наявний в матеріалах справи висновок лікаря належним та допустимим доказом у розумінні вимог щодо доказів, які поза розумним сумнівом можуть доводити винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом в рамках пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 981985 від 22.07.2024 року відносно ОСОБА_1 , а вихід за вказані межі є недопустимим, суд приходить до висновку, що зібрані по даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Слід зазначити, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними доказами, в тому числі отриманих із дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, не є достатнім та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні правопорушення.

Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути використані судом для висновку про винуватість особи в тому чи іншому правопорушенні.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Таким чином, дані у протоколі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані допустимими доказами, адже спростовуються дослідженими під час розгляду доказами, що дає підстави витлумачити всі сумніви на користь ОСОБА_1 та відкинути їх.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Ураховуючи, що всі сумніви щодо доведеності вини порушника слід тлумачити на його користь, суд робить висновок, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відомості про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджуються доказами, отже і протокол про адміністративне правопорушення не можна визнати доказом вини останньої у розумінні ст. 251 КУпАП.

Отже, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 відсутній.

Відповідно до положень п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки суду не надано безспірних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважає, що його вина належним чином не доведена, достатніх доказів його вини не зібрано, тому справу необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, - суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Повний текст постанови виготовлений 17.09.2024 року.

Суддя Н.О. Дюміна