Справа № 496/4963/24
Провадження № 3/496/2896/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Портна О.П., розглянувши в залі суду міста Біляївка матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції НП України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

До Біляївського районного суду Одеської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 814288 від 11.07.2024 року відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 11.07.2024 року о 12.55 год. в Одеській області а/д М05 Київ - Одеса 452 км. +800м, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Proton 420» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на місці зупинки та в медичному закладі встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засіданні 29.08.2024 року ОСОБА_1 не з`явився, однак на адресу суду надійшло клопотання від адвоката Алексєєва В.В. який діє в інтересах ОСОБА_1 (відповідно до ордеру), надав до суду письмове клопотання про закриття провадження. Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнає та пояснює тим, що його 11.07.2024 близько 10.00 год. на автошляху Київ-Одеса, в районі населеного пункту Дачне після знаку «Стоп» безпідставно зупинив працівник поліції. Надалі під час спілкування поліцейський почав здійснювати перевірочні дії щодо огляду транспортного засобу та встановлення можливих порушень, у тому числі щодо перевезення заборонених речей. Після огляду автомобілю на вимогу поліцейського ОСОБА_1 у застосунку дія показав своє водійське посвідчення та надав реєстраційні документи на автомобіль. Надалі поліцейський нічого не повідомляючи разом з документами на автомобіль пішов через дорогу та ОСОБА_1 втратив його з поля зору. ОСОБА_1 чекав свої документи та поліцейського у салоні свого автомобілю близько 2 годин. На протязі вказаного часу ОСОБА_1 цікавився у інших поліцейських де поліцейський, який забрав його реєстраційні документи на автомобіль та пішов у невідомому напрямку. На його запитання інші поліцейські посміхались та нічого конкретного не повідомляли, лише казали що необхідно ще почекати, а також про можливість проведення якоїсь перевірки. Близько 12.45 год. у одному з службових приміщень ОСОБА_1 все ж таки вдалось знайти поліцейського, який забрав у нього реєстраційні документи на автомобіль. Поцікавившись скільки йому ще чекати, поліцейський відповів, що забув за нього та попросив почекати ще 10 хвилин. Близько 13.15 год. поліцейський запросив ОСОБА_1 до службового приміщення та віддав йому реєстраційний документ на автомобіль. Надалі поліцейський показав ОСОБА_1 протокол про вчинення адміністративного правопорушення та повідомив, що ним складено протокол за ч. 1 ст. 130 порушення правил п. 2.5 (без вказання якого кодексу та яких саме правил) у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 запаху алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук та почервоніння шкіри обличчя. Надалі поліцейський повідомив, що розгляд буде 12.08.2024 у 10.00 год. ранку у Біляївському районному суді Одеської області та попросив поставити свій підпис про те, що він знає дату, час та місце розгляду протоколу. Також, ОСОБА_1 поставив свій підпис у графах про те, що водійське посвідчення не вилучалось, тимчасовий дозвіл не видавався та про ознайомлення зі змістом протоколу (з яким насправді не ознайомився так як не було такої можливості). У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що поліцейським стосовно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення складено безпідставно та незаконно, у зв`язку з тим, що він є військовим, знаходився у форменому одязі ЗСУ, а на місце зупинки транспортного засобу службові особи ВСП поліцейським не викликались, алкогольних напоїв він не вживає взагалі. На місці зупинки транспортного засобу поліцейським огляд не проводився та його пройти не пропонувалось, так само як і проїхати у заклад охорони здоров`я. Ознаки алкогольного сп`яніння зазначені у протоколі вигадані поліцейським. Бідь яких підтверджень перебування ОСОБА_1 за кермом у стані алкогольного сп`яніння поліцейським не надано. Крім того, коли поліцейський склав протокол про вчинення адміністративного правопорушення та запросив ОСОБА_1 у службове приміщення він не роз`яснив права передбачені КУпАП та Конституцією України, а також не запросив понятих. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення до медичного закладу взагалі поліцейським не складалось та ОСОБА_1 його не бачив та не підписував. Також, ОСОБА_1 зазначив, що після підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення він почав виходити на вулицю, а поліцейський йшов позаду та з метою створення штучних доказів почав казати що за кермо автомобілю повинен сісти тверезий водій, який начебто сидить у нього в автомобілі. Коли ОСОБА_1 повернувся та подивився на поліцейського і хотів сказати що їде сам і в автомобілі нікого не має, поліцейський приклав вказівний палець до губ та жестом показав мовчати. ОСОБА_1 також повідомив, що після несення служби був втомлений, виснажений очікуванням поліцейського більше ніж 3 години та будучи необізнаним про свої Конституційні права просто промовчав і нічого не відповів поліцейському. Також, ОСОБА_1 повідомив, що будь-кому право керувати транспортним засобом не передавав так як їхав сам і в протоколі поліцейський про це також відмітку не робив. У своїх поясненнях ОСОБА_1 зауважив, що ПДР 11.07.2024 не порушував. Поліцейський зупинив його безпідставно. Причину зупинки не повідомив. Огляд на стан алкогольного сп`яніння пройти не пропонував. Проїхати до закладу охорони здоров`я з метою проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння також не пропонував. Безпідставно протримав більше 3 годин, а потім склав адміністративний протокол у якому вказав зовсім не той час зупинки транспортного засобу та час складання протоколу. Від керування транспортним засобом не відсторонювався. В зв`язку з викладеним просить суд, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

Дослідивши матеріли справи суд дійшов до наступного.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, законною підставою для накладення на конкретну особу адміністративного стягнення є достатні дані про вчинення цією особою правопорушення, за яке і накладається дане стягнення.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Диспозицією статті 130 КпАП України передбачено, що відповідальність за вказаною статтею настає за 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Слід зазначити, що диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП передбачають самостійні об`єктивні сторони правопорушення, а саме: керування транспортним засобом водієм в стані сп`яніння, що заборонено п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху; передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння, що заборонено п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння (п. 2.5 Правил дорожнього руху).

Отже, за ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення полягає в тому, що правопорушник має, по-перше, керувати транспортним засобом, а по-друге перебувати в стані сп`яніння. Відсутність будь-якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тобто працівники поліції повинні представити суду докази того, що особа керувала транспортним засобом і при цьому знаходилась у стані алкогольного сп`яніння.

Факт керування автомобілем та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння може бути доведений: 1) показаннями свідків правопорушення, які підтвердять, що саме ця особа керувала транспортним засобом або відмовилася від проходження огляду, 2) фотознімками, 3)відеозаписами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що до протоколу додається диск з відеозаписом. Під час судового засідання судом було оглянуто доданий до протоколу диск з відеозаписом який не відображає зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а лише зафіксовано як особі (обличчя не видно) повідомлено, що складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП порушення правил п. 2.5 ПДР у зв`язку з виявленням у нього запаху алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук та почервоніння шкіри обличчя. Надалі поліцейський повідомив, що розгляд буде 12.08.2024 у 10.00 год. ранку у Біляївському районному суді Одеської області та попросив поставити свій підпис про те, що особа знає дату, час та місце розгляду протоколу. Також, особа (обличчя не видно) поставила свій підпис у графах про те, що водійське посвідчення не вилучалось, тимчасовий дозвіл не видавався та про ознайомлення зі змістом протоколу.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати обставини вчиненого адміністративного правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарський препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння.

Аналізуючи зазначені положення Кодексу у взаємозв`язку між собою, а також з положеннями відомчих інструкцій, які регулюють питання проходження огляду на стан сп`яніння та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення в даних випадках (Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою КМУ № ПОЗ від 17 грудня 2008 року; Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року; Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року), можна прийти до висновку, що огляд особи на стан сп`яніння повинен проводитися співробітниками поліції та лікарем закладу охорони здоров`я у певній послідовності, відповідно до встановленого порядку, а саме починатися з відсторонення водія, щодо якого є підстави вважати, що він знаходиться в стані сп`яніння, після, запропонування проходження огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу і, тільки в разі відмови особи від освідчення на місці або незгоди з результатами такого огляду, направлення правопорушника в заклад охорони здоров`я.

Вказані норми закону мають імперативний характер, а тому, порушення зазначеного порядку, зокрема, послідовності його проведення або не проведення у точній відповідності з законом, тягне за собою недійсність результатів такого огляду тим паче, що поліцейськими ОСОБА_1 взагалі не відсторонювали від керування транспортним засобом (будь-які відомості у матеріалах справи відсутні).

Отже з долучених відеозаписів не можливо встановити факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , та відсутні докази того, що поліцейський на місці зупинки транспортного засобу пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння або прослідувати у заклад охорони здоров`я. Відсутні докази відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці або у медичному закладі. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не складався.

Відповідно п. 11 Розділу II «Інструкції з оформлення матеріалів пре адміністративні правопорушення в органах поліції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015 року, при складанню протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається де адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП.

В свою чергу під час дослідження матеріалів адміністративної справи, встановленого, що факту оголошення та роз`яснення ОСОБА_1 прав передбачених ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, на відеокамері не зафіксовано.

Відповідно до Розділу II Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 № 1452/735, у п. 1 розділу II вказаної Інструкції зазначено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Пунктом 6 розділу II передбачено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Присутність двох свідків поліцейським не забезпечено так само як і безперервну роботу боді-камери.

Пунктом 5 Розділу II Інструкції від 18.12.2018 № 1026 передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Ознайомившись з відеозаписом наявним у матеріалах адміністративної справи встановлено, що він є недопустимим і не може бути врахований судом під час прийняття остаточного рішення у справі, у зв`язку з тим, що відеозапис не містить будь-яких відомостей, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, або факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою пристрою Драгер та у найближчому медичному закладі, а також законність зупинки транспортного засобу.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На думку суду, відсутність передбачених законом доказів скоєння правопорушення може призвести до випадків безпідставного притягнення осіб до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства").

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає до закриття у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що працівником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 була допущена неповнота і однобічність при з`ясуванні всіх обставин справи, та відповідно, не дана належна оцінка, а дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Виходячи із вищезазначеного, ґрунтуючись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з чим вважає за можливе застосувати ст. 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 3, 8, 9, 57 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 130, 247, 251, 252, 266, 284, 294 КпАП України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.П. Портна