Провадження № 33/801/742/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу адвоката Сивенюка Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 06 серпня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, -

в с т а н о в и в:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

В постанові суду зазначено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 626907, 27 квітня 2024 року о 00 год. 36 хв. в м. Вінниця по вул. Маяковського, 137 А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом PEUGEOT 206 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у медичному закладі КНП ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР, висновок № 0521, велась безперервна фіксація на портативний відеорестратор № 473690, № 470764, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою суду, адвокат Сивенюк О. М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій, просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 06 серпня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 27 квітня 2024 року о 00 год. 36 хв. керував автомобілем PEUGEOT 206 д.н.з. НОМЕР_1 : ОСОБА_1 перебував у себе на подвір`ї поза транспортним засобом, який стояв припаркованим з вимкненим двигуном. Судом першої інстанції не вірно оцінено цю обставину. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено назви та серійного номеру технічного засобу, за допомогою якого здійснювалася фіксація. Сторона захисту звертає увагу суду на те, що відповідно до відеозапису, в ОСОБА_1 відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, також в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення алкогольного сп`яніння, що є порушенням Інструкції та норм КУпАП. Дружина ОСОБА_1 підтвердила, що вона була водієм автомобіля PEUGEOT 206 д.н.з. НОМЕР_1 . 27 квітня 2024 року о 00 год. 36 хв.

ОСОБА_1 та його адвокат Сивенюк О. М. будучи належним чином повідомленні про день, час та місце розгляду справи в суд апеляційної інстанції не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з пунктом 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

На переконання апеляційного суду вказані вимоги процесуальних норм КУпАП суддею суду першої інстанції не в повній мірі дотримані.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП є ряд суперечностей, на які вказує останній в апеляційній скарзі.

Частиною першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, за змістом диспозиції вказаної статті, суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_1 , може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Згідно пункту 1.5 ПДР України, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року (із змінами), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Водночас, положеннями ч. 1 ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Суд першої інстанції прийшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 626907, 27 квітня 2024 року, відеозапису з нагрудної камери працівника поліції та висновком КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» № 0521 від 27 квітня 2024 року, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду.

Разом з тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містять належних доказів на підтвердження факту керування ним транспортним засобом, що є обов`язковою обставиною для притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП.

У відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 09.11.2015№ 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Отже, згідно встановленої законом процедури, ініціювання проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння допускається у разі зупинки транспортного засобу і встановлення факту керування із фіксацією відповідної події з допомогою спеціальних технічних засобів відеозапису.

Долученим до матеріалів справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції (27_04_2024 ОСОБА_1 ААД 626907 ( ОСОБА_2 ) вбачається, як двоє працівників поліції знаходяться на подвір`ї домогосподарства, на якому видно транспортний засіб з вимкнутим двигуном, а біля нього стоїть чоловік, на питання поліцейського «ви що не бачите маяки, чому ви не зупиняєтесь, не виконуєте вимогу про зупинку, в нас на відео реєстраторі все зафіксовано» чоловік відповідає «що заїхала жінка» (0:00:52), після чого із подвір`я вийшла жінка та попросила працівників поліції вимкнути маяки на службовому автомобілі, оскільки спить дитина (0:01:42). В ході розмови з поліцейськими чоловік заперечував, що він керував автомобілем, вказував, що в подвір`я заїжджала його дружина.

Посилання працівника поліції на те, що вони зупиняли авто раніше, за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, що зафіксовано на відеорестратор, не підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом: з наявного відео вбачається, що поліцейський автомобіль прямує за автомобілем номерний знак якого не можна розгледіти, потім авто повертає ліворуч і поліцейський автомобіль слідує за ним, при цьому в поліцейському автомобілі увімкнуті проблискові маяки синього кольору, що у відповідності до пункту 3.2 Правил дорожнього руху України не є тим спеціальним сигналом, за наявності якого водій повинен зупинитися.

Відтак, покази особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, матеріалами справи не спростовані, а відеозапис з нагрудної камери поліцейських, який міститься в матеріалах справи, не підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Як вбачається із долученого до матеріалів справи відеозапису, ОСОБА_1 від початку спілкування з поліцейським і до останку заперечував факт керування транспортним засобом, тобто його позиція була послідовною, а доказів протилежного матеріали справи не містять.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції не дав належної оцінки запереченням ОСОБА_1 , віднісся до наявних в справі доказів упереджено з ухилом вбік винуватості ОСОБА_1 . Твердження суду першої інстанції, що покази свідка ОСОБА_3 слід оцінювати критично, оскільки вона з`явилася на відео через 1 хв. 45 с. від початку запису і була одягнена в домашній халат, - є упередженим та суперечить частині 3 статті 62 Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальною, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції.

В зв`язку з викладеним, є розумний сумнів стосовно встановлених судом першої інстанції обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що передувало складанню протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказані обставини, суд попередньої інстанції не дослідив та не надав їм відповідної оцінки, у зв`язку з чим постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 06 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає до скасування.

Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, оскільки матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у відповідності до вимог пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Сивенюка Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 06 серпня 2024 року скасувати, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета