Справа № 946/6717/24
Провадження № 3/946/2526/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 серпня 2024 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Адамов А.С., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління проведення спеціальних перевірок та контролю за своєчасністю подання декларацій Національного агентства з питань запобігання корупції, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, колишнього дізнавача сектору дізнання Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно наданих матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення №47-01/46/24 від 06.08.2024, ОСОБА_1 , будучи особою, на яку поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), несвоєчасно без поважних причин подала до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр), декларацію особи яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (декларація при звільненні). Так, ОСОБА_1 була зобов`язана подати декларацію при звільненні за період з 01.01.2023 по 01.03.2023 до 31.01.2024, шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства. Проте, згідно з відомостями з Реєстру, декларацію за 2022, ОСОБА_1 подала 30.03.2024 о 20:45 (унікальний ідентифікатор декларації f0eec3af-56c3-4251-ace7-121d6e7d0b01). Згідно послідовності дій користувача Реєстру, які вчинила ОСОБА_1 , дії по заповненню декларації при звільненні остання розпочала лише 30.03.2024. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ч. 1 ст. 45 Закону, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, згідно наданих матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення №47-01/47/24 від 06.08.2024, ОСОБА_1 , будучи особою, на яку поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно без поважних причин подала до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр), щорічну декларацію. Так, ОСОБА_1 була зобов`язана подати щорічну декларацію за 2022 рік до 31.01.2024 шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства. Проте, згідно з відомостями з Реєстру, декларацію за 2022, ОСОБА_1 подала 30.03.2024 о 20:37 (унікальний ідентифікатор декларації ed2dec6c-21cf-44e7-9970-4a8c22204c92). Згідно послідовності дій користувача Реєстру, які вчинила ОСОБА_1 , дії по заповненню декларації при звільненні остання розпочала лише 30.03.2024. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ч.1 ст.45 Закону, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постановою суду від 26.08.2024 розгляд матеріалів за двома протоколами про адміністративне правопорушення №№47-01/47/24, 47-01/46/24 від 06.08.2024 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП об`єднані до одного провадження.

Прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області в судовому засіданні підтримав протокол, зазначив, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 21 ст. 172-6 КУпАП. Просить призначити ОСОБА_1 мінімальне покарання та притягнути її до адміністративної відповідальності.

Притягувана ОСОБА_1 у судовому засіданні вину визнала, розкаялася.

Розглянувши протоколи про адміністративне правопорушення та додані до них матеріали, заслухавши пояснення притягуваної, прокурора, суд дійшов наступного.

Відповідно до 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 08.02.2022 № 220 о/с ОСОБА_1 призначено дізнавачем сектору дізнання Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, присвоївши їй спеціальне звання «рядовий поліції».

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 01.03.2023 № 197 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 , дізнавача сектору дізнання Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, звільнено зі служби в поліції з 01.03.2023 відповідно до п. 7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

ОСОБА_1 прийняла Присягу працівника поліції.

Таким чином, відповідно до пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону.

Згідно з абз. 16 ч. 1 ст. 1, ч. 2 статті 45 Закону, приміткою до ст. 172-6 КУпАП ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом адміністративного правопорушення.

Згідно з приміткою до ст. 56 Закону посада дізнавача відноситься до службових осіб які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно з частиною першою статті 65-1 Закону за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Відповідно до Закону України від 08.07.2022 № 2381-IX «Про внесення змін до Закону України «Про запобігання корупції» щодо особливостей застосування законодавства у сфері запобігання корупції в умовах воєнного стану», який набрав чинності 03.08.2022, суб`єкт декларування зобов`язаний подати декларацію, кінцевий строк подання якої припадає на період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», протягом дев`яноста календарних днів з дня його припинення чи скасування.

Законом України від 20.09.2023 № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12.10.2023, відновлено декларування у порядку та строки, що визначені ст. 45 Закону.

У частині першій статті 45 Закону встановлено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства від 23.07.2021 №449/21, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.07.2021 за № 987/36609, декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону - не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності.

Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності.

Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, крім декларації кандидата на посаду.

Днем припинення діяльності є останній день виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Відлік строку подання декларації при звільненні починається з 00 годин 00 хвилин дня, наступного за днем припинення діяльності.

Своєю чергою, в умовах воєнного стану Законом можуть бути встановлені інші строки подання щорічної декларації.

Так, у пункті 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону визначено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію відповідно до статті 45 цього Закону, кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави, була зобов`язана подати декларацію при звільненні за період з 01.01.2023 по 01.03.2023 до 31.01.2024, шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства. Згідно з відомостями з Реєстру, декларацію за 2022, ОСОБА_1 подала 30.03.2024 о 20:45. Згідно послідовності дій користувача Реєстру, які вчинила ОСОБА_1 дії по заповненню декларації при звільненні остання розпочала лише 30.03.2024.

Крім того, ОСОБА_1 , будучи особою, на яку поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно без поважних причин подала до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр), щорічну декларацію. Так, ОСОБА_1 була зобов`язана подати щорічну декларацію за 2022 рік до 31.01.2024 шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства. Проте, згідно з відомостями з Реєстру, декларацію за 2022, ОСОБА_1 подала 30.03.2024 о 20:37 (унікальний ідентифікатор декларації ed2dec6c-21cf-44e7-9970-4a8c22204c92). Згідно послідовності дій користувача Реєстру, які вчинила ОСОБА_1 , дії по заповненню декларації при звільненні остання розпочала лише 30.03.2024.

При цьому, слід зазначити, що ОСОБА_1 ознайомлена з вимогами статті 45 Закону та відповідальністю за порушення антикорупційного законодавства.

Відповідно до наданих письмових пояснень ОСОБА_1 , надісланих на електронну пошту 03.08.2024, остання несвоєчасно подала щорічну декларацію при звільненні, оскільки не знала про відновлення декларування.

Згідно зі службовою запискою Департаменту інформаційних систем, аналітичної роботи та захисту інформації Національного агентства від 17.04.2024 № 70-05/3448-24, технічних несправностей та перебоїв у роботі Реєстру, які б завадили поданню декларації у визначений Законом період не зафіксовано.

Поважних причин, які б перешкодили вчасно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 в ході збору матеріалів по даному факту не встановлено.

Листом від 10.07.2024 №47-01/50506/24 з метою реалізації прав ОСОБА_1 , останню було запрошено до Національного агентства для надання пояснень по суті вчиненого правопорушення, та ознайомлення із протоколом про адміністративне правопорушення, надання зауважень щодо змісту протоколу.

ОСОБА_1 03.08.2024, на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслала пояснення щодо причин несвоєчасного подання декларації, а також 05.08.2024 лист в якому просила розглядати матеріали без її участі.

Датою вчинення адміністративного правопорушення є дата фактичного подання декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто 30.03.2024. Початком обчислення строку виявлення адміністративного правопорушення є момент, коли зібрано, проаналізовано зібрані фактичні дані та зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Таким чином, датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу, а саме 06.08.2024, тобто момент з`ясування всіх необхідних даних, пя встановлення ознаки складу правопорушення за ч. 1 ст. 1726 КУпАП.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених у суді доказів, дозволяє судді дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог пункту 2 частини 2 статті 45 Закону, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Отже, об`єктивних причин, які б унеможливлювали подання ОСОБА_1 декларації, не встановлено. Тому суд дійшов висновку про відсутність непереборних перешкод, незалежних від волі притягуваної для виконання нею обов`язку своєчасно подати щорічну декларацію та декларацію після звільнення.

При накладенні адміністративного стягнення у відношенні ОСОБА_1 , суд враховує положення ч.1 ст.36 КУпАП, відповідно до яких, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Також, при накладенні адміністративного стягнення у відношенні ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення вказує на те, що вона вчинила грубе правопорушення.

До обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене нею адміністративне правопорушення, суд відносить щире розкаяння винної.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене нею адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до уваги особу ОСОБА_1 , а також безальтернативну санкцію ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суд дійшов висновку, що з метою її виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень на неї необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Крім того, суд вважає за необхідне в силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 р., а саме в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 283 285 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у виді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн., зарахувавши його до спеціального фонду державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Повний текст постанови виготовлений 28.08.2024р.

Суддя: А.С. Адамов