Справа № 487/897/24
Провадження № 33/812/440/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 вересня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Тищук Н.О.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Казанківського районного суду Миколаївської області від 05 серпня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, має неповну вищу освіту, студентка, має на утриманні малолітню дитину,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення у вигляді 17 000 грн штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

У С Т А Н О В И В:

Постановою судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 05 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та піддано стягненню у вигляді 17 000 грн штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погодившись з вказаною постановою, 16 серпня 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на постанову суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що до протоколу про адміністративне правопорушення доданий відеозапис від 04 березня 2018 року, тоді як події відбувалися 05 липня 2024 року, отже викликає сумніви технічний стан приладу, на який проводилася зйомка. За таких обставина апелянт вважає, що відеозапис не є належним та допустимим доказом у справі.

Відеозапис фіксує тільки факт її спілкування з працівниками поліції, проте не відображає руху транспортного засобу та факту керування ним саме ОСОБА_1 .

Також вважає безпідставними посилання на порушення нею комендантської години з 00 до 05 год, оскільки інформація про комендантську годину відсутня на офіційному сайті Миколаївської ОВА.

Крім цього вказувала на безпідставність зупинки її транспортного засобу, оскільки з доказів у справі неможливо встановити час зупинки, а отже і порушення комендантської години. Також ОСОБА_1 зазначала, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також неправомірно перебували на вулиці під час дії комендантської години.

Згідно результату тесту на стан алкогольного сп`яніння тестування проводилося за температури +26°, тоді як о 00 год 05 липня 2024 року температура повітря складала +16°. Отже результат тесту також викладає сумніви. Крім цього зазначала, що допустимі показники рівню алкоголю в крові є різними у різних країнах світу.

Крім цього апелянт вказувала на те, що судом не перевірено чи передавався алкотестер, за допомогою якого було проведено тестування, у користування ВП 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області.

Єдиний доказ у справі визнання нею своєї вини не може бути доказом правомірності судового рішення.

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.

За змістом статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Пунктом 2.9.а Правил дорожнього руху (далі Правила) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог 2.5. Правил водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних правил утворюють склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке визначена частиною першою сатті 130 КУпАП.

За частиною 1 статті 130 КУпАП керування транспортними засобами

особами в стані алкогольного сп`яніння є адміністративним правопорушенням та тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція №1452).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації руху та мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2,3 статті 266 КУпАП, пункти 6,7 Інструкції №1452).

Відповідно до пунктів 1-7 розділу ІІ Інструкції № 1452 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

При цьому поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 482896, о 00 год 15 хв 05.07.2024 року о в с-щі. Казанка, по вул. Соборній, біля будинку №6, водій «CHEVROLET AVEO», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу - газоаналізатору «Драгер 6820». Результат тестування склав 0,33% проміле.

З доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису вбачається, що автомобіль працівників поліції певний час супроводжував автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Після зупинки транспортного засобу на запитання працівника поліції про те, чому вона не зупинилася на їхню вимогу ОСОБА_1 пояснила, що не бачила сигналу про вимогу зупинитися можливо тому, що об`їжджала ями. На запитання працівника поліції про те, чому вона порушує комендантську годину, ОСОБА_1 відповіла запитанням про причину зупинки її транспортного засобу. Працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що причиною зупинки є її пересування під час дії комендантської години. ОСОБА_1 відповіла, що вона знаходиться поряд з домом. На це працівник поліції повідомив, що відеозапис руху транспортного засобу під її керуванням здійснюється з часу початку руху з центра селища, а саме від будинку АДРЕСА_2 . На запитання працівника поліції про те чи вживала вона алкогольні напої ОСОБА_1 відповіла «Ні». Працівник поліції повідомив, що чує запах алкоголю з салону транспортного засобу, на що ОСОБА_1 відповіла «це пасажир». Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що вбачає у неї ознаки алкогольного сп`яніння тому пропонує їй пройти огляд, на що ОСОБА_1 відповіла відмовою. Працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що відмова від проходження огляду тягне за собою таку ж відповідальність, як і за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та повторно запропонував ОСОБА_1 пройти огляд. На це ОСОБА_1 повідомила, що її відмова є принциповою. Пізніше ОСОБА_1 визнала, що випила бокал пива та погодилася пройти огляд. Працівник поліції зазначив «у нас зараз двадцять п`ять хвилин на першу, 05 липня 2024 року», продемонстрували ОСОБА_1 документи на підтвердження сертифікації алкотестеру. Результат тестування вказав на 0,33 проміле алкоголю. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що вміст алкоголю у неї у півтора рази перевищує норму. ОСОБА_1 наполягала на тому, що випила бокал пива. Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що у разі незгоди з результатом вона може пройти огляд повторно, у тому числі у найближчому закладі охорони здоров`я.

Ознайомившись з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відмовилася від його підписання та від надання письмових пояснень.

З результату огляду ОСОБА_1 долученого до матеріалів справи вбачається, що рівень алкоголю в крові ОСОБА_1 складає 0,33 проміле.

Лейтенант поліції Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області Посуховський М. у своєму рапорті зазначав, що під час патрулювання смт. Казанка Баштанського району Миколаївської області по вул. Соборній в районі буд № 6 о 00 год 15 хв було зупинено автомобіль «CHEVROLET AVEO», н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , яка порушила комендантську годину, що згідно розпорядження Миколаївської обласної військової адміністрації від 29 листопада 2022 року № 439-р. триває з 00 до 05 год. Під час спілкування у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота. Негода пройшла огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру Драгер та результат тестування показав 0,33 проміле. Подія була зафіксована на нагрудну камеру поліцейського № 101484365. Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що наявні у справі докази беззаперечно вказують на те, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Посилання апелянта на неналежність та недопустимість як доказу відеозапису з нагрудної камери поліцейського, з тих підстав, що на ній невірно зазначено дату події, не заслуговують на увагу. З відеозапису вбачається, що під час спілкування працівник поліції двічі назвав дату та час події двадцять п`ята на першу 05 липня 2024 року. При цьому ОСОБА_1 не суперечила ні щодо часу, ні щодо дати події, яка фіксувалася камерою. Відеозапис є чітким та у повній мірі висвітлює події, що відбувалися.

За таких обставин неправильна дата, яка відображається у відео під час його фіксації 04.03.2018 року вказує тільки на неправильне налаштування камери для роботи, та не свідчить про недоліки її технічного стану.

Дата та час події підтверджуються також іншими матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, який не містить жодних заперечень ОСОБА_1 , рапорту працівника поліції, та результатом тестування, у якому зазначено час та дату проведення огляду 05 липня 2024 року, 12 год 25 хв.

Крім цього, суд вважає, що порушення формальностей, на які звертає увагу апелянт, які регулюють порядок складання процесуальних документів чи окремих процесуальних дій, але жодним чином не зачіпають права і свободи особи, мають оцінюватися, виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті порушення і покаранні винуватця та важливості тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому.

Верховний Суд (постанова від 01 грудня 2020 року у справі № 318/292/18) зазначав, що норми закону не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим.

Натомість, закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Суд в цій справі вважає такий підхід, сформований ВС, правильним, оскільки він ґрунтується на розумінні, що для прийняття рішення у справі суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та/або заперечити цю інформацію.

У справі, що переглядається, апеляційний суд приходить до висновку, що у ній достатньо доказів, які вказують на відповідність обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, фактичним обставинам, що мали місце, та що ці обставини не спростовані особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Також не заслуговує на увагу довід апеляційної скарги про відсутність на офіційному сайті Миколаївської ОДА інформації про час дії комендантської години, оскільки цей довід є безпідставним, інформація про час дії комендантської години є загальновідомим, та при спілкуванні з працівниками поліції під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не посилалася на те, що не знала про запровадження комендантської години та час її дії.

Твердження апелянта про те, що відеозапис фіксує тільки факт її спілкування з працівниками поліції, проте не відображає руху транспортного засобу та факту керування ним саме ОСОБА_1 суд оцінює критично, оскільки з доданого до протоколу відеозапису вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечувала, а підтвердила факт керування транспортним засобом та рух з центру селища від будинку № 222.

Посилання ОСОБА_1 на те, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також неправомірно перебували на вулиці під час дії комендантської години не впливають на висновки суду щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Крім цього суд не має повноважень оцінювати дії свідків у межах справи адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 .

Також не впливають на висновки суду доводи апелянта про сумнівність результату тестування з тих підстав, що тестування проводилося за температури +26°, тоді як температура повітря фактично складала +16°.

Відповідно до технічних характеристик приладу Drager Alcotest 6820, що розміщений на офіційному сайті виробника, вказаний засіб вимірювальної техніки може вказувати результат з певною похибкою. Так, границі допустимої похибки під час експлуатації приладу можуть складати +-0,042 проміле в діапазоні від 0 до 0,84 проміле.

Технічними характеристиками вищевказаного приладу також передбачено похибку в залежності від температури навколишнього повітря. Зокрема: при температурі від мінус 5 до + 50 градусів Цельсія у діапазоні вимірювання від 0 до 0,84% (проміле) реальне значення з урахуванням похибки приладу може знаходитися у межах 0,24 + 0,042 % (проміле), тобто у межах від 0,2 до 0,28 % (проміле).

Оскільки вміст алкоголю у видихуваному ОСОБА_1 повітрі склав 0,33 проміле, то передбачена інструкцією похибка не вплинула на результат тестування у бік збільшення на стільки, що могла б свідчити про її тверезий стан.

Посилання апелянта на те, що судом не перевірено чи передавався алкотестер, за допомогою якого було проведено тестування, у користування ВП 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області є неспроможними, оскільки такого питання у суді першої інстанції ОСОБА_1 не ставила та не намагалася з`ясувати його самостійно. Будь-яких обґрунтованих сумнівів з цього приводу ОСОБА_1 не зазначала, тому правомірність використання працівниками поліції зазначеного алкотестеру у апеляційного суду сумнівів не викликає.

ЄСПЛ у своїх рішеннях дотримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Апеляційний суд вважає, що результат тестування відповідає критеріям належності та допустимості доказів та належним чином, поза розумними сумнівами, доводить порушення ОСОБА_1 пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, а отже і порушення частини 1 статті 130 КУпАП.

Крім цього, вина ОСОБА_1 підтверджується також іншими наявним у справі доказами, які суд, оцінюючи за внутрішнім переконанням, вважає належними, допустимими та достовірними, а також такими, що у своїй їх сукупності є достатніми для покладення їх у доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 05 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.О. Тищук