Справа № 702/563/24
Провадження №3/702/335/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2024 року м. Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Нейло І.М., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,захисника-адвоката Підчасюка В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Відділуполіцейської діяльності №1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, якому згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП було роз`яснено його права.

ВСТАНОВИВ :

До Монастирищенського районного суду Черкаської області, надійшов протокол відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 495817 від 01.06.2024, ОСОБА_1 01.06.2024 року о 00 год. 08 хв. по вул. Мальовнича в с. Сатанівка Уманського р-ну Черкаської обл. передав керування автомобілем марки ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_1 , водію ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 г ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. п. 1.3 та 1.9ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.9 г ПДР України водієві забороняється, передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 пояснив, що 31.05.2024 до нього завітав знайомий ОСОБА_2 , з яким вони разом вживали пиво, після чого вони прийшли до ОСОБА_3 , щоб оглянути автомобіль ВАЗ 2102, який продавався та перебував у нього на зберіганні. ОСОБА_2 вирішив проїхати на автомобілі. На момент коли автомобіль зупинили працівники поліції за кермом був його знайомий ОСОБА_2 , а він був пасажиром. Повідомив працівнику поліції, що транспортний засіб належить йому, оскільки ОСОБА_2 передумав купувати вказаний транспортний засіб, тому він вирішив придбати автомобіль для себе. Вважає, що працівники поліції безпідставно склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення взявши до уваги слова, що він є володільцем автомобіля, хоча фактично він не був та не є володільцем транспортного засобу ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_1 . Йому відомо, що власник зазначеного транспортного засобу помер, тому його володільцем є спадкоємець, а саме син померлого, якому в подальшому і був повернутий вказаний автомобіль, який раніше зберігався у знайомого ОСОБА_3 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 дав аналогічні пояснення та пояснив, що повідомив поліцейським, що автомобіль належить ОСОБА_1 , оскільки він висловив бажання його придбати.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 31.05.2024 до нього приїхали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щоб оглянути автомобіль ВАЗ 2102, який перебував у нього на зберіганні. ОСОБА_2 вирішив випробувати автомобіль та сів за кермо. Не бачив, щоб на вказаному автомобілі їздив ОСОБА_1 . Зазначений транспортний засіб був повернутий сину власника. Свідок також пояснив, що ОСОБА_2 є його кумом а з ОСОБА_1 знайомі близько пяти років.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушенням ним пункту 2.9 г ПДР України підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 495817 від 01.06.2024, який підписаний ОСОБА_1 ,

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , згідно яких 31.05.2024 до нього завітав у гості його товариш ОСОБА_2 , під час відпочинку вони спільно вживали алкогольний напій пиво в кількості 0,5 л. Оскільки його товариш захотів проїхати на його автомобілі, він йому дозволив сісти за кермо автомобіля. Сам він сів з боку на пасажирське сидіння. Проїхавши декілька хвилин в с. Сатанівка їх було зупинено працівниками поліції.

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , згідно яких 31.05.2024 він перебував у свого товариша ОСОБА_1 з яким вживали алкогольні напої, а саме пиво 0,5 л., Вони вирішили проїхатись на автомобілі ОСОБА_1 , який запропонував йому сісти за кермо. Він сів за кермо та вони поїхали разом кататись по с. Сатанівка, де були зупинені працівниками поліції.

- роздруківкою результату алкотестеру "Драгер-6810" від 01.06.2024 щодо ОСОБА_2 , результат 1,15 % проміле (а.с.5);

- відомостями копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 495867 від 01.06.2024 (а.с.4), з якого вбачається, що 01.06.2024 о 00 год. 08 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем марки ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9 аПДР України, тобто вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- відеозаписом з портативних відеореєстраторів працівників поліції, якими зафіксований факт зупинки транспортного засобу ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , також зафіксована процедура огляду водія на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, з результатами якого водій погодився та повідомив, що автомобіль належить ОСОБА_1 , який перебуває на пасажирському сидінні у стані спяніння. Під час спілкування ОСОБА_1 повідомив, що транспортний засіб фактично належить йому. Він разом з ОСОБА_2 вживали пиво, після чого вирішили проїхатись на автомобілі, при цьому керування транспортним засобом він передав ОСОБА_2 . Працівник поліції пояснив ОСОБА_1 , що він як особа, яка володіє транспортним засобом допустив особу в стані алкогольного сп`яніння до керування транспортним засобом, за що передбачена відповідальність, за ч. 1 ст.130 КУпАП, з чим ОСОБА_1 погодився.

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази, суд вважає доведеним вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріалами справи підтверджується факт передачі ним керування транспортним засобом ВАЗ 2102, ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, про що було відомо ОСОБА_1 оскільки він разом з ОСОБА_2 вживали алкогольні напої.

Суд критично ставиться до пояснення ОСОБА_1 , які були ними надані в судовому засіданні стосовно того, що він не був володільцем транспортного засобу та розцінює їх як обраний спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 надавав інші добровільні пояснення, був необмежений у їх наданні та підтвердив, що саме він є володільцем транспортного засобу ВАЗ 2102 та не згадував про іншу особу, яка є володільцем транспортного засобу.

Крім того, як вбачається з відеозапису, на пропозицію водію ОСОБА_2 надати посвідчення водія та свідоцтво реєстрацію транспортного засобу саме ОСОБА_1 , з відомого йому місця відразу дістав та передав ОСОБА_2 документи, які вимагав для огляду працівник поліції, що спростовує позицію ОСОБА_1 , що він перебував в салоні транспортного засобу тільки у якості пасажира.

Суд критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_2 оскільки під час складання протоколу про адміністративне правопорушення свідок надавав інші добровільні пояснення, був необмежений у їх наданні та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення підтвердив, що саме ОСОБА_1 є володільцем транспортного засобу ВАЗ 2102.

Суд критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_3 , який був допитаний в судовому засіданні, оскільки ОСОБА_3 є давнім знайомим ОСОБА_1 , тому є зацікавленим у вирішенні справи на користь ОСОБА_1 .

Як вбачається зі змісту зазначеного протоколу та оглянутого відеозапису, ОСОБА_1 був ознайомлений з протоколом про адміністративне правопорушення, який сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст .254, 256 КУпАП, між тим суд враховує, що під час його складання працівник поліції помилково зазначив належність транспортного засобу ОСОБА_1 тоді як згідно технічного паспорту на транспортний засіб ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_1 його власником є ОСОБА_4 , однак суд вважає такий недолік не суттєвим, який сам по собі не впливає на суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі "Сміляніч проти Хорватії", Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке є грубим порушенням Правил дорожнього руху, суд вважає за доцільне застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП а також стягнути судовий збір.

Керуючись ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі одна тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Штраф має бути сплачений в добровільному порядку не пізніше як через 15 днів з дня одержання копії постанови.

У разі несплати штрафу в 15 днів в порядку примусового виконання штраф стягнути в подвійному розмірі в сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду. Скаргу на постанову у справі, може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, через районний суд. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження, не було подано.

Суддя І.М. Нейло