П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі :

головуючої судді Черніцької І.М.

за участю секретаря судового засідання Демборинського М.Р.

з участю: особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 ,

прокурора Яциків О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи, які надійшли від Тернопільського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , пенсіонера,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Наказом начальника Управління МНС України в Тернопільській області за №24 о/с від 08 квітня 2004 року ОСОБА_1 призначено на посаду командира відділення охорони складу непорушного запасу управління МНС України в Тернопільській області. 09 січня 2008 року ОСОБА_1 склав присягу служби цивільного захисту. Наказом начальника ГУ ДСНС України у Тернопільській області від 12 серпня 2022 року за №250-НК/64, старшого прапорщика служби цивільного захисту ОСОБА_1 призначено на посаду начальника складу непорушного запасу аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області.

Наказом начальника ГУ ДСНС України в Тернопільській області за №462-НК/64 від 06 жовтня 2023 року старшого прапорщика служби цивільного захисту ОСОБА_1 звільнено зі служби цивільного захисту, а саме за підпунктом 3 пункту 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту (за станом здоров`я) з 06 жовтня 2023 року.

Відповідно до вимог п.п. 2, 3 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу (далі Положення), служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання.

Особи, які перебувають на службі цивільного захисту, поділяється на рядовий і начальницький.

Особи рядового і начальницького складу зобов`язані чесно і сумлінно додержуватися Присяги служби цивільного захисту, виконувати закони України (п. 31 даного Положення). Особи начальницького складу є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, на яких поширюються дія вимог та обмежень, передбачених Законом України Про запобігання корупції (п. 6 Положення).

Згідно з вимогами п.п. д, п. 1 ч. 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корунції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у тому числі особи начальницького складу служби цивільного захисту.

Згідно з вимогами п.п. д, п. 1 ч. 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 , будучи звільненим 06 жовтня 2023 році з посади начальницького складу служби цивільного захисту та суб`єктом на якого поширюється дія Закону, несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні).

Встановлено, що ОСОБА_1 подав вказану декларацію при звільненні, без поважних причин, несвоєчасно, а саме 18 липня 2024 року.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що визнає свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення. Зазначив, що не подав таку декларацію через власну неуважність.

Прокурор пояснив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП повністю доведена наявними у справі доказами. Вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до відповідальності, визнавши його винним у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та накласти адміністративне стягнення у розмірі 80 неоподатковуваним мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн.

Судом встановлено, що наказом начальника Управління МНС України в Тернопільській області за №24 о/с від 08 квітня 2004 року ОСОБА_1 призначено на посаду командира відділення охорони складу непорушного запасу управління МНС України в Тернопільській області.

09 січня 2008 року ОСОБА_1 склав присягу служби цивільного захисту, що підтверджується текстом присяги підписаним особисто ОСОБА_1 .

Наказом начальника ГУ ДСНС України у Тернопільській області від 12 серпня 2022 року за №250-НК/64, старшого прапорщика служби цивільного захисту ОСОБА_1 призначено на посаду начальника складу непорушного запасу аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області з 15 серпня 2022 року.

Наказом начальника ГУ ДСНС України в Тернопільській області за №462-НК/64 від 06 жовтня 2023 року, старшого прапорщика служби цивільного захисту ОСОБА_1 , начальника складу непорушного запасу аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України в Тернопільській області звільнено зі служби цивільного захисту, а саме за підпунктом 3 пункту 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту (за станом здоров`я) з 06 жовтня 2023 року.

Як вбачається із пам`ятки при звільненні із служби цивільного захисту осіб начальницького складу та державних службовців ДСНС України від 06 жовтня 2023 року, ОСОБА_1 під підпис було вручено дану пам`ятку, де роз`яснено, у тому числі про його обов`язок після припинення діяльності подавати в установленому законом порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно з вимогами п.п. д, п. 1 ч. 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корунції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у тому числі особи начальницького складу служби цивільного захисту.

Відповідно до вимог п.п. 2, 3 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу (далі Положення), служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання.

Особи, які перебувають на службі цивільного захисту, поділяється на рядовий і начальницький.

Згідно з вимогами п. 15 Положення, склад осіб, які перебувають на службі цивільного захисту, поділяється на рядовий і начальницький. Начальницький склад поділяється на молодший, середній, старший і вищий.

Особам рядового і начальницького складу присвоюються такі спеціальні звання, у тому числі молодший начальницький склад - сержант служби цивільного захисту, майстер-сержант служби цивільного захисту, головний майстер-сержант служби цивільного захисту.

Встановлено такі співвідношення між спеціальними званнями служби цивільного захисту молодшого начальницького складу:

1) сержант служби цивільного захисту - молодший сержант служби цивільного захисту, сержант служби цивільного захисту;

2) майстер-сержант служби цивільного захисту - старший сержант служби цивільного захисту, старшина служби цивільного захисту;

3) головний майстер-сержант служби цивільного захисту - прапорщик служби цивільного захисту, старший прапорщик служби цивільного захисту.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 будучи старшим прапорщиком служби цивільного захисту, що співвідноситься як головний майстер-сержант служби цивільного захисту, та відносить до молодшого начальницького складу, а відтак був особою, уповноваженою на виконання функцій держави на яку поширюються положення Закону України «Про запобігання корупції».

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 подав декларацію при звільненні, за період, неохоплений раніше поданими деклараціями 18 липня 2024 року, що визнається ОСОБА_1 та підтверджується витягом (скріншотом) з офіційного сайту Єдиного державного реєстру декларацій.

Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора щодо наявності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, дослідивши в сукупності наявні у справі докази та кожен зокрема, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен повно, всебічно, й об`єктивно дослідити всі обставини справи і встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Диспозицією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При цьому у примітці даної статті зазначено, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з вимогами п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у тому числі особи начальницького складу служби цивільного захисту.

Положеннями абз. 1 ч. 2 статті 45 даного Закону передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 Розділу 2 Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції за № 449/21 від 23 липня 2021, який був чинним станом на день звільнення ОСОБА_1 , декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону - не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності.

Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності.

Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, крім декларації кандидата на посаду.

Декларація при звільненні не подається у таких випадках:

особа, яка припинила здійснення діяльності на одній посаді, продовжує здійснювати діяльність на іншій посаді;

особа, яка припинила здійснення діяльності, упродовж 30 календарних днів з дня припинення діяльності знову розпочала здійснення діяльності.

Відповідно до роз`яснень НАЗК, декларація при звільненні декларація, яка подається відповідно до вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону протягом 30 календарних днів з дня припинення діяльності.

Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності, яка передбачає обов`язок подання декларації, перебування на посаді, яка зумовлює здійснення такої діяльності.

Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру, крім декларації кандидата на посаду .

Днем припинення діяльності є останній день виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у пп. «а», «в» «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону, у тому числі перебування на посадах, зазначених у п. 1, пп. «а», «в» «ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону.

Відповідно до вимог п. 2-7 Перехідних положень Закону України «Про запобігання корупції» особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

Відповідно до роз`яснень НАЗК, які розміщенні на офіційному сайті, особи, які звільнились у період з 01.01.2023 до 11.10.2023 (включно) подають, у тому числі декларацію при звільненні за період, не охоплений раніше поданими деклараціями до 31.01.2024.

Встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_1 був звільнений 06 жовтня 2023 року та в останнього, згідно положень абз. 1 ч. 2 статті 45 даного Закону «Про запобігання корупції», у зв`язку із припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави, виник обов`язок подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Згідно вимог Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларація при звільненні подається не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності.

Відтак, відлік строку подання декларації при звільненні розпочався 06 жовтня 2023 року та закінчився 31 січня 2024 року.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 зобов`язаний був не пізніше 31 січня 2024 року подати декларацію особи (при звільненні) уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Всупереч вказаним вимогам Закону, таку декларацію ОСОБА_1 подав 18 липня 2024 року, що визнається останнім та підтверджується матеріалами справи.

Адміністративна відповідальність, відповідно до положень ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, настає в разі порушення фінансового контролю шляхом несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

В судовому засіданні ОСОБА_1 будь-яких доказів на підтвердження поважності причин несвоєчасного неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні) суду не надав.

Таким чином, ОСОБА_1 в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП повністю підтверджується доказами, дослідженими та оглянутими у судовому засіданні, а саме:

- копією наказу начальника Управління МНС України в Тернопільській області за №24 о/с від 08 квітня 2004 року про призначення ОСОБА_1 (а.с.20);

- копією присяги ОСОБА_1 від 09 січня 2008 року (а.с. 21);

- копією наказу начальника ГУ ДСНС України в Тернопільській області від 12 серпня 2022 року за №250-НК/64 (а.с. 22);

- копією наказу начальника ГУ ДСНС України в Тернопільській області за №462-НК/64 від 06 жовтня 2023 року (а.с.23);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 09 серпня 2024 року та від 16 серпня 2024 року (а.с. 63-66);

- копією пам`ятки при звільненні із служби цивільного захисту осіб начальницького складу та державних службовців ДСНС України від 06 жовтня 2023 року (а.с. 25);

- витягом (скріншотом) з офіційного сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (а.с. 29-40).

Проаналізувавши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 є ознаки правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тобто несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави при звільненні, яка подається протягом 30 календарних днів з дня припинення діяльності та повинна була бути подана не пізніше 31 січня 2024 року, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності.

При накладенні стягнення, суд на підставі положень ст.33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, визнання вини та щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, а тому приходить до переконання, що до нього слід застосувати стягнення у виді штрафу в дохід держави в межах санкції статті.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, у відповідності до положень ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 172-6, 280, 283, 284, 287 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції», суд,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуюча: І.М. Черніцька