Провадження № 3/127/2953/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2024м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Бернади Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді старшого інспектора (з організації речового та побутового забезпечення) відділу інтендантського та господарського забезпечення державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» (далі ДУ «ВУВП (№ 1)»), будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, несвоєчасно без поважних причин лише 01.02.2024 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік.

ОСОБА_1 винуватість у вчиненні правопорушення визнав частково та суду пояснив, що він не міг вчасно подати декларацію у зв`язку зі смертю матері та тяжкою хворобою батька.

Прокурор у судовому засіданні вважала за доцільне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Захисник вважав, що провадження у справі має бути закрите у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора та захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

З диспозиції частини першої статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за даною нормою настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Слід звернути увагу, що дана норма є бланкетною. У зв`язку з цим суд вважає за доцільне зауважити таке.

З матеріалів справи випливає, що відповідно до наказу № 108/ЩС-20 від 16.10.2020 ДУ «ВУВП (№ 1)» ОСОБА_1 у порядку переведення призначений на посаду старшого інспектора (з організації речового та побутового забезпечення) відділу інтендантського та господарського забезпечення з 19.10.2020. Згідно з довідкою № 9/1697 від 13.02.2024 ОСОБА_1 проходить службу в державній кримінально-виконавчій службі України з 02.04.2018.

Отже, займана ОСОБА_1 посада відноситься до категорії посад державної кримінально-виконавчої служби.

Надані суду матеріали містять копію декларації за 2022 рік, витяг з наказу № 108/ОС-20 від 16.10.2020, Службову характеристику на ОСОБА_1 , копію листка ознайомлення ОСОБА_1 з посадовою інструкцією, копію ознайомлення ОСОБА_1 з витягом із Закону України «Про запобігання корупції», копію посадової інструкції ОСОБА_1 , копії табелів робочого часу.

Зі змісту примітки до статті 172-6 КпАП випливає, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону № 1700-VII зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Тобто, ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за порушення вимог фінансового контролю.

Статтею 68 Конституції України регламентовано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Частиною першою статті 45 Закону № 1700-VII визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з пунктом 27 Прикінцевих положень Закону № 1700-VII особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для поданім яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 11 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції (далі НАЗК) надає рекомендаційні роз`яснення, методичну та консультаційну допомогу, зокрема, щодо застосування положень Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів.

З метою реалізації цього повноваження та на виконання пункту 3 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» НАЗК підготувало Роз`яснення від 13.11.2023 № 4.

НАЗК надало роз`яснення, щодо типів існування декларацій, коли слід їх подавати та який звітний період вони охоплюють. Отже, Законом передбачено три типи декларацій суб`єкта декларування, а саме:

1) щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1700-VII у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація;

2) декларація суб`єкта декларування, який припиняє відповідну діяльність (декларація перед звільненням) - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону № 1700-VII не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах «а» та «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону. Декларація «перед звільненням» охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування:

3) декларація після звільнення - декларація, яка подається відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону № 1700-VII з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» та «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 1700-VII. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 груздя включно), що передує року, в якому подається декларація;

4) декларація кандидата на посаду - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини третьої статті 45 Закону № 1700-VII до призначення або обрання особи на посаду. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому особа подала заяву на зайняття посади, якщо інше не передбачено законодавством.

Як вже суд зазначив вище, пунктом 27 Прикінцевих положень Закону № 1700-VII встановлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

Отже, ОСОБА_1 був зобов`язаний подати щорічну декларацію за 2022 рік до 31.01.2024.

За даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщенні на веб-сайті НАЗК, встановлено, що ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування особи за 2022 рік лише 01.02.2024 о 16:36 год.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17 зазначив, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-6 КпАП, слід врахувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за вищезазначеною статтею виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха, технічних збоїв офіційного веб-сайту НАЗК, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням під вартою.

Як повідомив ОСОБА_1 у судовому засіданні поважними причинами невчасного подання декларації були смерть матері та хвороба батька. Однак наведені вище норми визначають, що поважною причиною невчасного подання декларації є саме хвороба декларанта. Тому посилання ОСОБА_1 на таку причину суд вважає за доцільне визнати безпідставним і таким, що не ґрунтується на приписах наведених вище актів. Натомість, з наданих суду документів убачається, що ОСОБА_1 були доведені до відома вимоги фінансового контролю.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_1 подавав такі електронні декларації:12.03.2018 - кандидата на посаду; 27.03.2019 - щорічну за 2018; 23.04.2020 щорічну за 2019 рік, 18.03.2021 щорічну за 2020 рік,

У зв`язку із заповненням зазначених декларацій ОСОБА_1 відомий порядок подачі відповідних декларацій.

З огляду на викладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Саме тому, суд вважає, що дії останнього охоплюються складом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КпАП, за ознаками несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Відповідно до частини четвертої статті 38 КпАП випливає, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтею 51 та статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що датою виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією, є дата складання протоколу про адміністративне правопорушення. Однак, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні зауважив, що часом виявлення правопорушення є 02.02.2024, а не день складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КпАП, тобто закінчення строку накладення адміністративного стягнення, суд враховує таке.

З наданих суду матеріалів справи випливає, що діяння, яке є предметом судового дослідження, було вчинене 01.02.2024. Ця обставина учасниками судового провадження під сумнів поставлена не була. Натомість, захисник поставив під сумнів дату виявлення правопорушення захисник оспорював тезу, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, підтриману прокурором, що днем виявлення правопорушення є день складання протоколу про адміністративне правопорушення 21.03.2024.

Оцінюючи доводи сторін, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення регламентований статтями 254, 256 КпАП, Порядком оформлення протоколів про адміністративні правопорушення Національним агентством з питань запобігання корупції, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції 06.12.2019 за № 159/19, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03.01.2020 за № 14/34297, а також Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 за № 1376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за № 1496/27941.

Зі змісту наведених нормативних актів випливає, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом фіксації виявленого правопорушення. Слід додатково зауважити, що частиною першою статті 256 КпАП законодавцем відокремлена дата і місце складання протоколу про адміністративне правопорушення та місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення. Окрім цього, Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ надано роз`яснення (лист від 22.05. 2017 за № 223- 943/0/4-17), що для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення.

Отже, суд вважає, що ототожнення прокурором поняття дати виявлення правопорушення і дати його фіксації не ґрунтується на приписах чинного законодавства України, а тому твердження прокурора про початок перебігу строку притягнення до адміністративної відповідальності з дня складання протоколу про адміністративне правопорушення суд оцінює критично.

З наданих суду матеріалів випливає, що про наявність ознак правопорушення департамент стратегічних розслідувань УСР у Вінницькій області дізнався 02.02.2024, про що свідчить лист за підписом начальника департаменту на ім`я начальника ДУ «ВУВП (№ 1)» за № 683/55/101/01-2024 про надання інформації та копій службових документів. Саме тому, аналізуючи доводи учасників судового провадження, суд вважає, що строком виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення є саме 02.02.2024. Отже, на час здійснення судового розгляду справи строк накладення адміністративного стягнення, визначений частиною четвертою статті 38 КпАП, закінчився. Саме тому відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі має бути закрите у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Зважаючи на ту обставину, що провадження у справі закрите у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, тобто таке стягнення не накладене, правові підстави для ухвалення відповідного рішення про стягнення з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, судового збору відсутні.

Керуючись статтями 172-6, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 7 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: