Справа № 305/1482/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.08.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП ОСОБА_1 за апеляційною скаргою адвоката Чайки О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 19 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 19 червня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п?ятсот) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 605 (шістсот п?ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та постанови суду, - ОСОБА_1 , спільно з громадянином ОСОБА_2 , 03 травня 2024 року, близько 16 години 45 хвилин, був виявлений та в подальшому затриманий в межах прикордонної смуги на напрямку прикордонного знаку №362, на відстані 3000 м. до державного кордону, (територія Рахівської міської громади Рахівського району Закарпатської області) (під час пошуку правопорушників за результатами спрацювання приладу дистанційного контролю типу «Фотопас» о 15 год. 54 хв. на напрямку 362 прикордонного знаку, зокрема зафіксовано рух двох порушників в напрямку державного кордону) під час спроби незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України в пішому порядку у складі групи осіб. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Своїми діями громадянин України, ОСОБА_1 , порушив вимоги ст. 9, ст.12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, тобто вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Чайка О.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду. У апеляційній скарзі вказує на те, що висновки суду, викладені у постанові, не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що з долучених доказів до матеріалів справи неможливо встановити наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, оскільки суду не надано жодного доказу (фото-, відео фіксації) того, що останній 03.05.2024 перетинав або здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску в складі групи осіб в пішому порядку. Разом з цим, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому факту, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 було затримано при безпосередній спробі незаконного перетину державного кордону. Більш того, сторона вказує, що останнього було затримано на значній відстані від державного кордону. Зазначає, що посилання суду першої інстанції в оскаржуваній постанові на письмову заяву ОСОБА_1 , що він ніби визнає свою провину абсолютно не відповідає дійсності і протирічать тексту даної заяви. Відтак вважає, що винуватість ОСОБА_1 є недоведеною та не встановленою, відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, отже у діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, тому суд у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП повинен був провадження по справі закрити. Просить суд, скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Чайка О.В. в судове засідання не з`явилися, позаяк захисник адвокат Чайка О.В. надіслала суду заяву про розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника.

Приймаючи рішення про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його захисника адвоката Чайки О.В. враховуються і вимоги чинного законодавства щодо розгляду справи в розумні строки.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість та незаконність судового рішення апеляційний суд відхиляє, враховуючи такі обставини.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У відповідності зі ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, за спробу незаконного перетину державного кордону України, вчиненого групою осіб, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення останнім цього адміністративного правопорушення.

Не дивлячись на наведені в апеляційній скарзі доводи сторони захисту, які були викладені нею в апеляційній скарзі, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, підтверджується зібраними у справі про адміністративне правопорушення й розглянутими в судовому засідання доказами, яким дана правильна юридична оцінка.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП настає у випадку перетинання або спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно із даних, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 248155 від 03 травня 2024 року, вбачається, що 03 травня 2024 року близько 16 год. 45 хв. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» в межах прикордонної смуги на напрямку прикордонного знаку №362, на відстані 3000 м. до державного кордону, (територія Рахівської міської громади Рахівського району Закарпатської області) (під час пошуку правопорушників за результатами спрацювання приладу дистанційного контролю типу «Фотопас» о 15 год. 54 хв. на напрямку 362 прикордонного знаку, зокрема зафіксовано рух двох порушників в напрямку державного кордону) було затримано гр.України ОСОБА_1 , який спільно з гр. ОСОБА_2 , здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон у пішому порядку у складі групи осіб. Своїми діями ОСОБА_1 чим порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України», тобтовчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджуються: даними вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 248155 від 03.05.2024; даними протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 03.05.2024; протоколом про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 03.05.2024, складеного інспектором прикордонної служби вищої категорії начальником кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) ОСОБА_3 з якого вбачається, що ОСОБА_1 був затриманий 03.05.2024 о 16 год. 45 хв. на строк 3 (три) доби для з`ясування обставин адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. ОСОБА_1 роз`яснено права передбачені ст. 63 Конституції України, послуг захисника не потребував, захищав себе особисто, від повідомлення близьких родичів про затримання, відмовився. Під час затримання ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2 здійснював злісну непокору законній вимозі, а саме: вдався до втечі в напрямку державного кордону. Затриманого ОСОБА_1 було звільнено від затримання о 01 год. 30 хв. 04.05.2024 після з`ясування обставин правопорушення; рапортом зазначеного інспектора прикордонної служби, з якого слідує, що в ході реалізації оперативної інформації ПОРВ (з м.д. н.п. Ділове) відбулось спрацювання приладу дистанційного контролю типу «Фотопас» на напрямку прикордонного знаку №362 прикордонного знаку, близько 16.30 год. було виявлено 2-х громадян України, котрі здійснили спробу незаконного перетинання державного кордону України до Румунії, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, по гірській місцевості. Маршрут руху запланував самостійно, за допомогою допоміжної інформації в мережі Інтернет.; схемою відповідно до якої 03.05.2024, о 16 год. 45 хв. прикордонним нарядом «Група реагування» було затримано 2-х громадян України на відстані 3000 м. до державного кордону; поясненнями ОСОБА_1 , де він не заперечував спробу незаконного перетинання державного кордону з України; письмовою заявою ОСОБА_1 з якої слідує, що він визнає свою провину у скоєному та іншими зібраними доказами по справі.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України від 04.11.1991, та його винуватість у вчиненні, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, а тому посилання захисника в апеляційній скарзі про те, що з долучених доказів до матеріалів справи неможливо встановити наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, оскільки суду не надано жодного доказу (фото-, відео фіксації) того, що останній 03.05.2024 перетинав або здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску в складі групи осіб в пішому порядку, апеляційний суд визнає безпідставними і до уваги не приймає.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор прикордонної служби вищої категорії начальник кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) ОСОБА_3 був упередженим при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилалася захисник адвокат Чайка О.В.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор прикордонної служби вищої категорії начальник кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) ОСОБА_3 , діяв у межах наданих йому повноважень.

Разом з тим, під час розгляду апеляційної скарги, не встановлено й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового визнання ним вини у вчиненні адміністративного правопорушення, а також підписання протоколу та інших наявних у матеріалах справи документів.

Крім того, не надано доказів того, що відносно ОСОБА_1 під час його затримання був вчинений моральний тиск чи незаконні дії з боку прикордонного наряду. Між тим, апеляційний суд бере до уваги відсутність будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 чи його захисник оскаржували незаконні дії працівників прикордонної служби, які склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення у передбачений законом спосіб.

Тому посилання захисника в апеляційній скарзі про те, що посилання суду першої інстанції в оскаржуваній постанові на письмову заяву ОСОБА_1 , що він ніби визнає свою провину абсолютно не відповідає дійсності і протирічать тексту даної заяви, апеляційний суд відхиляє, оскільки зазначена заява написана ОСОБА_1 власноручно, добровільно та завірена його підписом.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у матеріалах справи відсутні переконливі відомості, які дають суду підстави вважати, що громадянин ОСОБА_1 , мешканець с. Нові Петрівці, Вишгородського району, Київської області, о 16 год. 45 хв., знаходився в межах прикордонної смуги на напрямку прикордонного знаку №362, на відстані 3000 м. до державного кордону (територія Рахівської міської громади, Рахівського району, Закарпатської області), під час дії воєнного стану та тимчасової заборони чоловікам у віці від 18 до 60 років перетину державного кордону України, з іншою метою, а ніж спроба перетину державного кордону.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції під час розгляду справи не надав належної правової оцінки тому факту, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 було затримано при безпосередній спробі незаконного перетину державного кордону, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та змістом оскаржуваної постанови, що в свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати, що вказані доводи спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що зміст складеного щодо ОСОБА_1 протоколу свідчить про те, що такий відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, у ньому відображені всі необхідні й передбачені цими нормами відомості та обставини, у тому числі чітко викладена суть адміністративного правопорушення, зокрема і те, що ОСОБА_1 намагався перетнути державний кордон України поза межами пунктів пропуску.

Заперечення стороною захисту вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП ОСОБА_1 не спростовує правильних висновків суду першої інстанції про доведеність його вини у скоєному, і апеляційним судом оцінюються як форма захисту.

Отже вчинене ОСОБА_1 , адміністративне правопорушення - як спроба перетину державного кордону України у складі групи осіб будь-яким способом, повністю охоплюється диспозицією ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та підтверджується доказами, що містяться у матеріалах справи.

Таким чином, докази покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, визнаються належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, та є такими, що не викликають сумніву.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не знайшли свого підтвердження.

Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 було затримано на значній відстані від державного кордону, що доводить відсутність у нього умислу на незаконний перетин державного кордону, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки відповідальність за ст. 204-1 КУпАП настає за незаконний перетин або спробу незаконного перетинання державного кордону України, а для кваліфікації дій за вказаною статтею не вимагається наближення до державного кордону на певну визначену відстань.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та, на думку апеляційного суду, є спробою уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Що стосується інших посилань в апеляційній скарзі, то вони мають формальний характер, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому, суд керується висновком Європейського суду з прав людини, зробленим ним у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, де в п.58 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції, ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, а адміністративне стягнення, яке накладено на нього у межах санкції ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, і є мінімальним, відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення, і в свою чергу є необхідним і достатнім для виправлення і виховання ОСОБА_1 у дусі точного та неухильного додержання законів та запобігання новим правопорушенням.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, при апеляційному перегляді не встановлено.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі захисника не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана апеляційна скарга захисником-адвокатом Чайка О.В. без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Чайки Ольги Вікторівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 19 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага