Справа № 462/6196/24
ПОСТАНОВА

04 вересня 2024 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 122-4, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 25.07.2024 р. о 01:59 год. у м. Львові на вул. Шевченка, 186Б керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду, а саме: стіну АЗС, що призвело до технічного пошкодження автомобіля та стіни, у результаті чого завдано матеріальної шкоди, чим порушив вимоги п. 1.5, 2.3, 10.9 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Будучи причетним до вказаної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 не залишився на місці дорожньо-транспортної пригоди та не повідомив про таку відповідний орган поліції, порушивши п. 2.10 а, д Правил дорожнього руху, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 на розгляд справи у суді не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, дату та час розгляду справи судом повідомлявся належним чином, проте конверт повернуто відділенням пошти у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Також, суд враховує, що про розгляд матеріалів справи у Залізничному районному суді м. Львова ОСОБА_1 було повідомлено при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що така поведінка ОСОБА_1 спрямована на уникнення накладення на нього судом адміністративного стягнення, а тому вважає можливим розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних доказів, що узгоджується з принципом судочинства, зазначеному в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, що є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП).

Крім цього, суд враховує, що відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 122-4, 124 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 251, 252 КУпАП, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вина ОСОБА_1 у скоєних правопорушеннях підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення серії АБА № 108433 та серії АБА № 108432, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями, рапортом поліцейського.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що вина правопорушника доведена, дії за ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення кваліфіковані вірно, враховуючи особу правопорушника, обставини вчинення адміністративного правопорушення, суд приходить до переконання, що для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст. 23 Кодексу України про адміністративні і на підставі ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених у виді у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Керуючись ст. 23, 36, 40-1, 122-4, 124, 283, 284-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати адміністративне стягнення із врахуванням ч.2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 /три тисячі чотириста/ гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 605 /шістсот п`ять/ гривень 60 копійок судового збору.

Роз`яснити, що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч.2 ст.308 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя: Бориславський Ю. Л.