Справа № 645/4353/24
Провадження № 3/645/1415/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м.Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Алтухової О.Ю.,

секретар судових засідань Малій О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові справу про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

18.07.2024 року о 14:30 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Land Rover Evoque», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Харкові, по бул. Юр`єва, буд. 19А по території ГСК «Турист», рухаючись заднім ходом, не впевнилась в безпечності та скоїла зіткнення/наїзд на припаркований автомобіль марки «Nissan Almera Classic», д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України.

08.08.2024 року потерпілий ОСОБА_2 надав суду письмові пояснення та заперечення за обставинами справи. Так, у поясненнях потерпілий повідомив, зокрема, що 18.07.2024 року близько 8:30 год. він припаркував свій автомобіль («Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 ) на стоянці в гаражному кооперативі «Турист», яка знаходиться під цілодобовою охороною та відеоспостереженням (м. Харків, б-р Юр`єва, 19 а), на місце біля гаражу (близько 40 см від гаражних воріт). Про ДТП дізнався близько 20:30 год. 18.07.2024 року, коли повернувся до свого автомобілю. Про особу, яка вчинила ДТП дізнався від голови кооперативу. Також, потерпілий ОСОБА_2 висловив незгоду з висновками страхової компанії з приводу суми запропонованої потерпілому компенсації у розмірі 13300,00 грн, яка складає 30 відсотків вартості пошкоджених запчастин за зовнішні пошкодження, з урахуванням віку транспортного засобу (10 років). Окрім того, зазначив про заподіяну йому внаслідок ДТП моральну шкоду у вигляді: втрати душевного спокою та моральних переживаннях; погіршенні стану здоров`я, у тому числі проходження стаціонарного та амбулаторного лікування; негативних змінах, напруженні стосунків у сім`ї та з оточуючими; зміни звичного укладу життя. Окрім того, потерпілий ОСОБА_2 вказував, на те, що ОСОБА_1 керувала автомобілем недбало і безвідповідально в зв`язкук з чим відносно останньої, окрім протоколу за порушення ст.124 КУпАП, необхідно було скласти протокол за порушення ст. 121 КУпАП, а також висловив свою незгоду та спостереження, пов`язані з порядком складання протоколу про адміністративне правопорушення. На підставі викладеного просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначити покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

04.09.2024 року потерпілий ОСОБА_2 до канцелярії суду подав заперечення в яких зазначив, що ОСОБА_1 , як власник посвідчення водія, у порушення Постанови Кабінету Міністрів від 8 травня 1993 року, № 340, якою затверджені Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, не повідомила уповноважені органи про зміну свого прізвища та не зробила обмін свого водійського посвідчення, що, на думку потерпілого, свідчить про порушення ОСОБА_1 ст. 126 КУпАП, за якою передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом. У зв`язку з чим наполягав на позбавленні ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.

04.09.2024 року від захисника ОСОБА_3 адвокат Зябкіна В.В., який діє на підставі договору та ордеру, надійшла заява, у якій зазначено, що ОСОБА_3 вину у вчиненні правопорушення визнає у повному обсязі, не мала умислу порушувати Правила дорожнього руху,затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, а лише не розрахувала дорожню обстановку, оскільки потерпілий залишив свій транспортний засіб навпроти виїзду із гаражу. При цьому, грубих порушення ПДР, серед яких: виїзд на заборонений сигнал світлофору, перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, порядок проїзду залізничного переїзду тощо, ОСОБА_3 не вчиняла. Зазначив, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент адміністративного порушення була застрахована у страховій компанії, до якої вже звернувся потерпілий, при цьому, пошкодження нанесені транспортному засобу потерпілого були незначними. Окрім того, у заяві зазначено, що ОСОБА_3 має малолітню дитину й для пересування по місту постійно користується транспортним засобом. Враховуючи викладене захисник ОСОБА_3 адвокат Зябкіна В.В. просив суд застосувати до ОСОБА_3 мінімальне покарання у вигляді штрафу та проводити розгляд справи без участі ОСОБА_3 та її захисника.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав викладену ним у поясненнях та запереченнях позицію, просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначити покарання виключно у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Суд, заслухавши позицію потерпілого, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 10.9 ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Відповідно до вимог ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Факт правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 456733 від 18.07.2024 року, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди № ЄО 9585 від 18.07.2024 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 .

Також, захисником ОСОБА_3 адвокатом Зябкіним В.В. до матеріалів справи долучено: копію свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво серії НОМЕР_3 ), копію фототаблиці на якій зафіксовані пошкодження транспортного засобу потерпілого марки «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 , та копію адвокатського запиту, направленого на адресу голови правління ПрАТ «Страхова Група «ТАС» (вих. № 1538 від 14.08.2024 року).

Щодо пояснень та заперечень потерпілого, які були долучені до матеріалів справи суд зазначає, наступне.

Відповідно до cт.cт.254-256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП є джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, окрім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків потерпілих якщо вони є; пояснення, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до змісту ст. 7, 217, 221, 246, 254 КУпАП України суд розглядає справи про адміністративні правопорушення лише в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення та за викладеними в них обставинами.

Згідно зі статтею 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Однією з яких є постанови; 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

У справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016року) Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Оскільки, суд, діючи вказаним чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, предметом розгляду справи, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 456733 від 18.07.2024 року, є виключно встановлення наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 порушень п.10.9 ПДР та, відповідно, складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається противоправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, відповідно до ст.34 КУпАП, суд визнає щирє каяття та визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні нею правопорушення.

Обставин, що обтяжують адміністративну відповідальність, згідно зі ст. 35 КУпАП, під час судового розгляду судом не встановлено.

Суд вважає необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 та запобігання вчиненню нею нових правопорушень накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти (50) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850,00 грн.

Згідно з ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.124, 268, 283, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятдесяти (50) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави, в особі Державної судової адміністрації України, судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Роз`яснити, що штраф, відповідно до ст. 304 КУпАП, має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника, згідно зі ст. 308 КУпАП, стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови проголошено 06.09.2024 року.

Суддя О.Ю. Алтухова