Справа № 720/1852/24
Провадження № 3/720/807/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої в АДРЕСА_1 ,

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2024 року близько 02 години 37 хвилин ОСОБА_2 керувала транспортним засобом марки Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 , на 356 км автодороги Н-03 Чернівецького району Чернівецької області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, в подальшому на вимогу працівників поліції від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України..

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилась без поважних для суду причин, однак направила на адресу суду пояснення в яких зазначила, що вину свою не визнає, оскільки не роз`яснили останній її права відповідно до ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Працівники поліції запропонували останній поїхати в невідомому їй напрямку, а саме по вул. Маланчука, 30-А в м. Чернівці для проведення якогось незрозумілого огляду. В той же час, працівники поліції під час зупинки підтвердили, що в машині є пасажири, які вживали алкогольні напої та самі пасажири підтвердили вказане ними твердження, тому підстав для проведення відносно ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння не було. Окрім того, ОСОБА_1 неодноразово наголошувала працівникам поліції, що нікуди вона не поїде, оскільки їй не відомо та останній не було роз`яснено, куди вона має проїхати з працівниками поліції, і що це за вулиця Маланчука 30-А. Оскільки працівниками поліції був порушений порядок проведення медичного огляду, не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, а тому в силу ч. 5 ст. 266 КУпАП такий огляд є недійсним.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Буга А.В. звернувся до суду з клопотанням, в якому просив провадження у справі закрити, посилаючись на те, що працівниками поліції був порушений порядок огляд останньої на стан алкогольного сп`яніння.

Не дивлячись на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, її вина у керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння повністю доказана дослідженими доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 035626 від 01 липня 2024 року відносно ОСОБА_1 був складений у зв`язку із тим, що вона керувала транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 на 356 км автодороги Н-03 Чернівецького району Чернівецької області з явними ознаками алкогольного сп`яніння та в подальшому на вимогу працівників поліції від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовилась.

З переглянутого в суді відеозапису з камери поліцейського службового автомобіля вбачається, що 01 липня 2024 року близько 02 години 00 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 на 356 км автодороги Н-03 Чернівецького району Чернівецької області району з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різким запахом алкоголю з ротової порожнини та порушення координації рухів, в подальшому на неодноразову вимогу працівників поліції від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовилась.

Також, факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння підтверджується переглянутим в суді відеозаписом з бодікамери поліцейського, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення з якого вбачається, що ОСОБА_1 дійсно керувала транспортним засобом марки ««Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 та в подальшому відмовилась на місці зупинки від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального обладнання, так і від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі у лікаря нарколога (час на відео 08:20).

Окрім того, до матеріалів справи, в підтвердження вини ОСОБА_1 щодо відмови останньої від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням спеціального обладнання та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичній установі, також додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, в якому остання поставила власний підпис.

Таким чином, оцінивши у сукупності дослідженні докази, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння повністю доказана та її дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В той же час, невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, оцінюю як спосіб її захисту, з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, так як її вина повністю доказана матеріалами справи.

Слід зазначити, що процедура оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_1 проводилась поліцейським у відповідності до ст. 266 КУпАП, а саме із застосовуванням технічних засобів відеозапису, матеріали якого долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

З переглянутого в суді відеозапису з бодікамер поліцейських слідує, що ОСОБА_1 будь-яких заперечень чи зауважень щодо складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення по факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, не заявила, а навпроти вказала, що не буде проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у лікаря нарколога.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Досліджені докази у вказаній справі є послідовними та доповнюють один одного, відповідають обставинам справи, а тому не викликають сумнів у їх достовірності та поза розумних сумнівів доводять вину ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом та відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, що було зафіксовано поліцейськими в порядку ч. 2 ст. 266 КУпАП із застосовуванням технічних засобів відеозапису.

Посилання ОСОБА_1 на не роз`яснення працівниками поліції прав, суд вважає необґрунтованим, оскільки з переглянутого в суді відеозапису слідує, що працівник поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення (до його підписання ОСОБА_1 ) роз`яснив ОСОБА_1 її права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України. Остання повністю розуміла події, які відбувались при складанні відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 поліцейським не було запропоновано проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки переглянутим в суді відеозаписом з бодікамери поліцейського (час на відео 08:20) підтверджується, що поліцейським було запропоновано ОСОБА_1 проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, від чого остання відмовилась, після чого поліцейський запропонував їй пройти огляд у лікаря нарколога, від чого остання також відмовилась, пояснивши ,що їй відомі наслідки відмови.

Крім цього, ОСОБА_1 було надано можливість ознайомитись із протоколом про адміністративне правопорушення, який нею був підписаний без будь-яких зауважень.

А тому, приходжу до висновку, що працівник поліції складаючи протокол про адміністративне правопорушення, діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений законом, а ОСОБА_1 не надала суду доказів, які б спростували обставини викладені у протоколі.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, особу порушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а також його майновий стан.

Приймаючи до уваги наведене, приходжу до висновку про необхідність накладання на правопорушника адміністративного стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами, а також стягнути з нього на користь держави судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 130 ч. 1, 221, 251, 268, 283, 284, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

Постановив:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Ляху Г.О.