НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

03 вересня 2024 року Справа № 322/1526/24 (Провадження № 3/322/1102/24)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Гасанбеков С.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла до суду з відділення поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області 19.08.2024, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно: ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 12.08.2024 серії ВАД №221619 ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: «10.08.2024, близько 14 год. 00 хв., гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї падчерки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її адресу нецензурною лайкою, голосним кричанням, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої».

До протоколу про адміністративне правопорушення додано: реєстрацію в журналі єдиного обліку за № 2046 від 10.08.2024, за зверненням ОСОБА_2 ; письмові пояснення ОСОБА_2 від 10.08.2024; письмові пояснення ОСОБА_1 від 12.08.2024; письмові пояснення ОСОБА_3 від 11.08.2024; письмові пояснення ОСОБА_4 від 11.08.2024; подання т.в.о. начальника відділення поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області від 12.08.2024 № 5315/72/01-2024 про вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно неповнолітньої особи; форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, у якій визначено низький рівень небезпеки.

ОСОБА_1 під час розгляду справи заперечив вчинення психологічного насильства відносно ОСОБА_2 та застосування нецензурної лексики щодо неї. Натомість ОСОБА_1 зазначив, що дійсно підвищив голос на ОСОБА_2 , яка наполягала на тому, щоб її відпустили на прогулянку з друзями у пізній час, незважаючи на заборону матері.

Пояснення ОСОБА_1 під час розгляду справи підтвердила мати ОСОБА_2 ОСОБА_5 .

ОСОБА_2 , опитана під час розгляду справи у присутності її законного представника ОСОБА_5 та за відсутності ОСОБА_1 , не підтвердила обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не повідомила суду про будь-які випадки образ, погроз чи іншого неналежного, на її думку, ставлення до неї з боку ОСОБА_1 .

Про застосування ОСОБА_1 нецензурної лексики відносно ОСОБА_2 не зазначено і у вищезазначених письмових поясненнях, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення.

У письмових поясненнях ОСОБА_2 стверджується про те, що на її думку, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, коли кричав на неї, проте до протоколу про адміністративне правопорушення не додано доказів на підтвердження цього факту.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суддя виходить з наступного.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність, за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічним насильством є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_2 , адже застосування до дитини нецензурної лексики не підтверджено належними та допустимими доказами, а підвищення голосу на дитину саме по собі не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №463/1352/16-а (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 90264746).

За правилом п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного, суддя дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 221, 247, 253, 283-285, 289, 294 КУпАП, суддя

постановив:

1. Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.С. Гасанбеков