ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 638/7484/24 Суддя суду 1 інстанції: Цвіра Д.М.
Провадження №: 33/818/1364/24 Суддя суду апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві ОСОБА_1 , з участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , з участю його захисника ОСОБА_3 , за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника правопорушника на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.08.2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД №901871 від 13.04.2024 вбачається, що 13.04.2024 о 23 год. 10 хв. в м. Харків по вул. Клочківська, 9А, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager та в закладі охорони здоров`я відмовився.

Обставини вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються матеріалами адміністративної справи, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №901871 від 13.04.2024;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.04.2024;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- відеозаписами, що містяться у матеріалах справи, якими повністю підтверджуються викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, зокрема факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в інтересах ОСОБА_2 його захисник Березовський Є.В. подав апеляційну скаргу, яка містить прохання скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.08.2024 року у справі про адміністративне правопорушення № 638/7484/24, та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу та події адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, зокрема, що, на його думку, протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи, і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи, з огляду на ст.ст.251,252 КУпАП. Матеріали відеозапису не є чіткими та не фіксують виконання поліцейськими вимог ст.ст.256,266 КУпАП. Апелянт стверджує, що особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, працівники поліції не відсторонили від керування транспортним засобом та не провели огляд на стан сп`яніння, що є порушенням вимог ст.ст.260,265-1,266 КУпАП.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його захисник Березовський Є.В. підтримували вимоги апеляційної скарги у повному обсязі. Відводів чи клопотань не заявлено.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції правопорушник та його захисник просили задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.08.2024 року у справі про адміністративне правопорушення № 638/7484/24, та закрити провадження у справі.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пп.а пункту 2.9 ПДР України Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП. Процедура проведення поліцейським огляду водія на стан сп`яніння відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року. Відповідно до положень п.2 розділу І зазначеної інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Судовим розглядом суду першої інстанції встановлено, що 13.04.2024 о 23 год. 10 хв. в м. Харків по вул. Клочківська, 9А, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager та в закладі охорони здоров`я відмовився.

Внаслідок зазначених подій поліцейськими складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №901871 від 13.04.2024р.

Суд апеляційної інстанції з метою перевірки матеріалів справи та доводів апеляційної скарги надав сторонам провадження всі можливості для представлення доказів по справі для підтримання їхньої правової позиції.

Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_2 містить усю необхідну інформацію, зокрема про відмову правопорушника від проходження огляду на стан сп`яніння.

Твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може вважатися беззаперечним доказом вини особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а тому не є доказом вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, є непослідовним, адже відповідно до ч.1 ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення визнається одним з доказів, який у сукупності з іншими зібраними доказами по справі дає підстави у визначеному законом порядку встановити наявність чи відсутність події та складу адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні.

Доводи апелянта стосовно нечіткості та неповноти матеріалів відеозапису, долучених до справи, не відповідає дійсності, оскільки в них чітко зафіксовано дії поліцейських та поведінка правопорушника протягом усього часу їх спілкування. Зокрема, відеоматеріалами підтверджується роз`яснення ОСОБА_2 поліцейськими суті адміністративного правопорушення та прав, що належать правопорушнику, а також чітка відмова останнього від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Оскільки ОСОБА_2 порушив даний обов`язок водія у ситуації, що склалася, то відповідальність останнього за ч.1 ст.130 КУпАП настає саме за це порушення, тобто за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, як визначено в даній нормі КУпАП.

Що стосується твердження апелянта про те, що особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, працівники поліції нібито не відсторонили від керування транспортним засобом та не провели огляд на стан сп`яніння, то у рапорті поліцейського на сторінці 6 судової справи зазначено, що водію було повідомлено, що його відсторонено від права керування транспортним засобом, та авто було залишено на місці зупинки без порушень правил дорожнього руху. Відеозаписи, долучені до матеріалів справи, підтверджують даний факт. Відмова ж водія від проходження огляду не свідчить про порушення поліцейськими норм КУпАП у вигляді непроведення огляду на стан сп`яніння, оскільки останні зі свого боку виконали усі покладені на них обов`язки, а примусове проведення огляду водія на стан сп`яніння не передбачено чинним законодавством.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні, у зв`язку з чим апеляційний суд вбачає у діях ОСОБА_2 , склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст.251 КУпАП.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_2 під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» вказується, що у

рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різним, залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З вищезазначеного випливає, що інші доводи та пояснення апелянта в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення є грубим порушенням правил дорожнього руху та є потенційно небезпечним для суспільства, становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.08.2024 по справі щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст.294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило