Справа №488/4457/23
Провадження № 33/812/408/24
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 вересня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Кучерука Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , та його захисника адвоката Кучерука Тараса Миколайовича, на постанову, яку ухвалив суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Головіна Тетяна Миколаївна у приміщенні цього суду 10 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 , який проживає АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №561990 від 23 жовтня 2023 р. водій ОСОБА_1 23 жовтня 2023 року о 01:20 годині керував транспортним засобом - автомобілем «Mercedes-Benz F-140» номерний знак НОМЕР_1 , в м. Миколаєві по пр. Богоявленському в районі буд. №234-Б з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, поведінка не відповідає обстановці). Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою алкотестера «Drager 6810» ARAM 2242, результат огляду становить 0,73‰, водій перебував в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху.

Такі дії ОСОБА_1 працівник поліції кваліфікував за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Протокол разом з іншими матеріалами органом поліції був направлений на розгляд до Корабельного районного суду міста Миколаєва.

ОСОБА_1 у судове засідання суду першої інстанції не з`явився, його захисник адвокат Кучерук Т.М. у своїх письмових запереченнях просив суд розглядати справу за його (захисника) відсутності та відсутності ОСОБА_1 .

У своєму клопотанні адвокат Кучерук Т.М. просив суд провадження по справі зупинити на період проходження ОСОБА_1 військової служби, а також у своїх запереченнях щодо протоколу просив справу відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, аргументуючи це тим, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, після зупинки транспортного засобу клопотав перед працівниками поліції про проведення відповідного огляду в медичному закладі, проте останні йому відмовили; у справі немає документального підтвердження правомірності зупинки водія; відеозапис нагрудних камер працівників поліції на диску не відображає всіх подій від їх початку і до логічного завершення, відеозапис не містить самого порядку оформлення матеріалів справи; відеозапис є неналежним доказом, так як в протоколі відсутнє посилання на технічний засіб, за допомогою якого його здійснено.

Постановою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 10 липня 2024 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись із постановою суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , та його захисник - адвокат Кучерук Т.М. подали апеляційну скаргу, в якій просять постанову суду скасувати, прийняти нову постанову, відповідно до якої провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення. При огляді ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП поліцейські допустили низку порушень чинного законодавства, зокрема, порядку огляду, визначеного ст. 266 КУпАП: після проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager Alcotest 6810 ОСОБА_1 висловив незгоду з його результатами, просив направити його на огляд до закладу охорони здоров`я, в чому йому було відмовлено; поліцейські не дотрималися процедури проведення огляду на стан сп`яніння, в матеріалах справи відсутній акт повірки приладу, який використовувався при огляді, що ставить під сумнів правомірність; поліцейський порушив вимоги щодо експлуатації Drager Alcotest 6810, оскільки мундштук був поміщений в прилад після автоматичного проведення заміру, також поліцейський розпакував новий мундштук, але брав його голими руками, тоді як перед цим він міг користуватися вологими спиртовими серветками чи антисептиком, що може суттєво вплинути на результат тесту.

На думку апелянтів, долучений поліцейськими відеозапис з нагрудних реєстраторів не є належним та допустимим доказом, тому що є «порізаним», складається з кількох фрагментів, не є безперервним, що не відповідає вимогам п. 2 Розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, та п. 3.5 розділу ІІІ Інструкція про порядок зберігання, видачі, прийманні, використання нагрудних відеокамер (відеорестарторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03 лютого 2016 року № 100.

Матеріал справи не містять документального підтвердження правомірності зупинки водія, тому має місце безпідставність та неправомірність такої зупинки, а всі наступні дії щодо огляду водія є неправомірними за правовим принципом отруйного дерева.

Також заявники зауважили, що розгляд справи відбувся за відсутність ОСОБА_1 , який проходить військову службу у ЗСУ, що є порушенням права на захист останнього, так як він не зміг прибути до суду через поважні причини.

Вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та захисника Кучерука Т.М., які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Згідно пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно частини 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Порядок огляду особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, врегульований також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735).

Так, відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є:запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Висновок суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, підтверджений сукупністю проаналізованих судом першої інстанції зібраних органом поліції доказів, які є взаємопов`язаними та узгоджуються між собою:

- змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №561990 від 23 жовтня 2023 р., в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 23 жовтня 2023 року о 01:20 годині керував транспортним засобом - автомобілем «Mercedes-Benz F-140», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Миколаєві по пр. Богоявленському в районі буд. №234-Б з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, поведінка не відповідає обстановці). Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою алкотестера «Drager 6810» ARAM 2242, результат огляду становить 0,73‰, водій перебував в стані алкогольного сп`яніння;

- роздруківкою результату проходження ОСОБА_1 алкотеста на місці зупинки від 12 квітня 2024 р. за допомогою газоаналізатору ALCOTEST 6810, прилад № ARAM 2242, який показав 0,73 ‰;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови , а також зафіксовано результат проходження тестування за допомогою приладу ALCOTEST 6810, прилад № ARAM 2242, який показав 0,73 ‰;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до МОЦПЗ МОР, згідно із яким зафіксовано результат проходження ОСОБА_1 тестування за допомогою приладу ALCOTEST 6810, прилад № ARAM 2242, який показав 0,73 ‰;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 . поліцейському від 23 жовтня 2023 року, відповідно до яких він пояснив, що близько 01 год 46 хв. 23 жовтня 2024 року керував автомобілем, до цього випив банку «Рево», про що шкодує;

- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, згідно з яким транспортний засіб - автомобіль «Mercedes-Benz F-140», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , був зупинений працівниками поліції, які у зв`язку із підозрою щодо перебування водія у стані алкогольного сп`яніння запропоновували водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у лікарні та наслідки відмови від такого огляду. Водій спочатку відмовився від огляду, але згодом погодився пройти тестування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, пройшов його. Незгоду з результатом тесту, який показав 0,73 ‰, не висловлював.

Підстав для сумнівів у достовірності зазначених доказів судом не встановлено.

Істотних порушень вимог закону в діях поліцейських, що можуть мати наслідком недопустимість зібраних доказів, судом також не встановлено.

Так, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД№ №561990 від 23 жовтня 2023 р, акт огляду водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння, здійснений поліцейським з використанням спеціального технічного засобу - газоаналізатору DRAGER «ALСOTEST», і роздруківка результату огляду, підписані ОСОБА_1 , який погодився з показниками приладу огляду, зауважень та заперечень не висловив.

Під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими застосовано технічні засоби відеозапису, що відповідає вимогам частини 2 ст. 266 КУпАП.

Таким чином, проаналізованими та належним чином оціненими в їх сукупності та взаємозв`язку судом першої інстанції доказами підтверджено, що ОСОБА_1 було порушено п. 2.9 «а» Правил, тобто скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За такого не має підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №561990 був складений неправомірно.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, який дав оцінку та відхилив усі заперечення сторони захисту, та не приймає аргументи апеляційної скарги як безпідставні.

Щодо незаконності дій поліцейських при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №561990, зокрема відсутності доказів правомірності зупинки транспортного засобу.

В матеріалах адміністративної справи відсутні докази оскарження дій працівників поліції щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння та складання протоколу.

Стосовно правомірності зупинки транспортного засобу, то суд звертає увагу на те, що питання поважності чи неповажності причин зупинки транспортного засобу поліцейськими не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Також суду не надано доказів встановлення незаконності дій працівників поліції і їх протиправної поведінки під час зупинки транспортного засобу.

Не може бути достатньою підставою для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності і посилання апелянтів на неналежність як доказу відеозапису на нагрудну камеру поліцейського через те, що цей запис не є безперервним.

Так, долучений до протоколу відеозапис відображає перебіг подій оформлення адміністративних матеріалів 23 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_1 , містить достовірні відомості про дії водія ОСОБА_1 та працівників поліції на момент зупинки транспортного засобу та проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки і ознайомлення з результатом такого огляду, що має істотне значення для правильного вирішення даної справи, цей відеозапис є допустимим доказом згідно положень ст. 251 КУпАП. Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що інформація, що міститься на відеозапису, є достатньою для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також слід зауважити, що фіксація правопорушення була здійснена працівниками поліції технічними засобами відеофіксації відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, а сам відеозапис, який приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, тому відеозапис є належним та допустимим доказом у справі.

Що стосується доводів апелянтів про відсутність у матеріалах справи акту повірки приладу, який використовувався при огляді, а також щодо порядку використання поліцейським мундштука, що, на їх думку, ставить під сумнів правомірність показників, апеляційних суд виходить з наступного.

Як було установлено судом першої інстанції на підставі матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6810, прилад ARAM зав. № 2242.

Інструкцією № 1452/735 передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункт 1 Розділу ІІ).

Відповідно до пункту 5 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735 перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Апеляційний суд зауважує, що ні до проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, ні після отримання його результатів ОСОБА_1 не вимагав надання йому документів щодо приладу вимірювальної техніки, не ставив під сумнів його відповідність встановленим нормам, а також правильність використання приладу поліцейським, та не висував вимог щодо незгоди із результатами тестування.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до діючого законодавства водій самостійно вирішує, чи погоджується він з результатом, який отримано при проведенні огляду щодо стану сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного приладу, або не погоджується з отриманим результатом.

У тому разі, якщо водій не погоджується з результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, то огляд на стан сп`яніння повинен бути проведений у закладі охорони здоров`я (частина 3 ст. 266 КУпАП, п. 7 Розділу І Інструкції № 1452/735).

Разом з тим, підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності (пункт 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103).

Тобто згода водія з позитивним результатом огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу також свідчить про відсутність правових підстав для подальшого доведення цього факту у встановленому законом порядку, а саме для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Оскільки, як вже було встановлено, ОСОБА_1 погодився із результатом огляду на стан сп`яніння, який провів поліцейський на місці зупинки транспортного засобу, що засвідчив своїми підписами в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та на роздруківці результату тесту, не виклавши заперечень результатів, не було підстав для направлення його на огляд до закладу охорони здоров`я, про він також не просив.

Аргументи заявників про те, що ОСОБА_1 висловив незгоду з результатами огляду, який провів поліцейський, та просив направити його на огляд до закладу охорони здоров`я, в чому йому було відмовлено, спростовуються дослідженими судами доказами, зокрема змістом відеозапису, на якому відсутні заперечення ОСОБА_1 результатів огляду та вимога направити його на огляд до лікарні, а також його підписами у роздруківці тесту та акті огляду про те, що він згоден із результатами огляду.

Також апеляційний суд відхиляє аргументи апелянтів про те, що внаслідок розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 , який проходить військову службу у ЗСУ, порушено його право на захист, так як він не зміг прибути до суду через поважні причини.

Згідно матеріалів адміністративної справи, вона перебувала у провадженні суду з 01 листопада 2023 року, неодноразово призначалась до розгляду, за клопотанням захисника Кучерука Т.М. суд призначав судові засідання в режимі відеоконференції. ОСОБА_1 , який проходить службу в лавах ЗСУ у судові засідання не з`являвся, натомість в них брав участь його захисник.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, який 10 липня 2024 року розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 .

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визначено серед тих, розгляд яких відбувається за обов`язкової участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 у судовому був засіданні представлений захисником, останній у повній мірі ознайомлений з матеріалами провадження, в тому числі отримав копію технічного запису (відеозапис з портативних камер патрульних поліцейських), надавав клопотання про зупинення провадження у справі та письмові заперечення (а.с. 71).

За клопотанням ОСОБА_1 та його захисника суд дозволив брати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи «EasyCon». Однак, таким правом ОСОБА_1 не скористався, та до суду жодного разу не з`явився.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисник, повинні добросовісно використовувати надані їм процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язані демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи.

За такого суд для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, надав достатньо часу і створив усі умови для можливості реалізувати свої процесуальні права належним чином, в тому числі надано достатньо часу для надання пояснень, подання доказів.

Захисником до суду подано заперечення з приводу неналежності та недопустимості наданих суду доказів на обґрунтування провини ОСОБА_1 , яким судом буде надана належна оцінка.

Тому з урахуванням положень ст.277 КУпАП, якими визначені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, та ст. 38 КУпАП, якою визначені строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, які зупиненню, поновленню чи продовженню не підлягають, не визначеність строків звільнення ОСОБА_1 з військової служби, суд першої інстанції провів судовий розгляд за його відсутності, що за викладених обставин, зокрема, наявності захисника, який виклав заперечення, не призвело до порушення права ОСОБА_1 .

Щодо додаткових пояснень ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції про те, що він за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не керував транспортним засобом, а автомобіль Mercedes-Benz не перебував у русі, коли під`їхали поліцейські, а стояв на узбіччі, то вони не були викладені в апеляційній скарзі. Натомість заперечення ОСОБА_1 , факту того, що саме він керував транспортним засобом «Mercedes-Benz F-140», номерний знак НОМЕР_1 , 23 жовтня 2023 року о 01 год 20 хвил. і був зупинений поліцейським, спростовується змістом долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписом з відеореєстратора поліцейського автомобілю, на якому зафіксовано переслідування в русі вказаного вище автомобілю екіпажом поліцейських, зупинка транспортного засобу «Mercedes-Benz F-140» а також, що після зупинки з водійського місця вийшов ОСОБА_1 . Крім того ОСОБА_1 підтвердив факт керування транспортним засобом у своїх письмових поясненнях поліцейському від 23 жовтня 2023 року.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , визнаються апеляційним судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, а також, поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року).

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. Між тим, у справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, який підтверджений правомірно проведеним оглядом на стан сп`яніння, а доказів протилежного матеріали справи не містять.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.

Також у суду в силу вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП відсутні підстави при вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, санкція якої передбачає безальтернативне стягнення, врахувати факт проходження ним військової служби та його військової спеціальності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Тобто належними та допустимими доказами доведено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №561990.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та захисника адвоката Кучерука Тараса Миколайовича, на постанову судді Корабельного районного суду міста Миколаєва від 10 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна