Єдиний унікальний номер №943/1497/24
Провадження №3/943/679/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 року м. Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, який проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 122-2, ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

10 червня 2024 року о 12 год. 49 хв. на автодорозі Т-1806 сполученням смт. Красне с. Русилів Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Toyota Avensis», без реєстраційного номера, не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, здійснену поліцейським шляхом увімкнення синього та червоного кольору з увімкненням спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги пунктів 2.4, 8.9 «б» ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Крім того, як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №822871 від 10.06.2024, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП за те, що він 10 червня 2024 року о 12 год. 49 хв. на автодорозі Т-1806 сполученням смт. Красне с. Русилів Золочівського району Львівської області керував транспортним засобом марки «Toyota Avensis», без реєстраційного номера з явними ознаками наркотичного сп`яніння (завужені зіниці очей), а від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі КНП «Буська ЦРЛ» відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.

Постановою судді від 05.07.2024 року вищевказані справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122-2, ч. 2 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 об`єднані в одне провадження відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, незважаючи на повідомлення його судом про час і місце розгляду справи, а клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Відтак, на підставі ст. 268 КУпАП, дану справу розглянуто у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2.4 Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.

Крім того, в силу приписів пункту 8.9 «б» ПДР України вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

Частиною першою статті 122-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що діяння ОСОБА_1 містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, що підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №822872 від 10.06.2024, яким підтверджено те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не зупинився на вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, здійснену поліцейським шляхом увімкнення синього та червоного кольору з увімкненням спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги пунктів 2.4, 8.9 «б» ПДР України. Крім того, вина ОСОБА_1 у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення також доводиться долученими до протоколу матеріалами відеофіксації правопорушення (диск DVD-R), із яких слідує, що працівниками поліції на службовому автомобілі було переслідувано транспортний засіб марки «Toyota Avensis» під керуванням ОСОБА_1 , який певний час не виконував вимогу поліцейських про зупинку транспортного засобу, здійснену за допомогою увімкнення проблискових маячків синього та червоного кольору та спеціального звукового сигналу, а зупинився лише після виконання поліцейськими на службовому автомобілі маневру «підрізання» вказаного транспортного засобу; в ході спілкування із поліцейськими ОСОБА_1 не заперечував указаного факту невиконання ним вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, пояснивши тим, що він їм не підпорядковується і не повинен зупинятися.

Відтак, із представлених вище доказів, які у своїй сукупності є логічними та послідовними, об`єктивно убачається те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, не виконав вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Обставини, які пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, у відповідності до вимог ст. 34 КУпАП, судом не встановлено, а в силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 35 КУпАП обставиною, яка обтяжує відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, є вчинення останнім однорідного правопорушення, за яке його вже було піддано адміністративному стягненню.

Таким чином, ураховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність правопорушника та наявність однієї обтяжуючої обставини, суд вважає, що з метою його виправлення та запобігання вчинення ним нових правопорушень, ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 належних для себе висновків не зробив і не став на шлях виправлення та повторно притягується до адміністративної відповідальності за скоєння аналогічних адміністративних правопорушень, а на даний час позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік постановою Буського районного суду Львівської області від 12.04.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальност за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, ст. 36 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних доходів громадян, що становить 17000 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Крім того, оскільки відносно правопорушника винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, відтак у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на користь держави, що відповідає положенню ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Разом із тим, на думку суду, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, виходячи із таких мотивів.

Згідно положення п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією частини другої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, як встановлено судом, що до матеріалів справи на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, долучено такі докази, зокрема: протокол про адміністративне порушення серії ААД №822871 від 10.06.2024, із якого слідує, що 10 червня 2024 року о 12 год. 49 хв. на автодорозі Т-1806 сполученням смт. Красне с. Русилів Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Toyota Avensis», без реєстраційного номера з явними ознаками наркотичного сп`яніння (завужені зіниці очей), а від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі КНП «Буська ЦРЛ» відмовився під відеозапис; письмове направлення поліцейського ОСОБА_2 від 10.06.2024 до КНП «Буська ЦРЛ» для визначення стану наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 ; постановою Буського районного суду Львівської області від 12.04.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130, ст. 36 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних доходів громадян, що становить 17000 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також долученими до протоколу матеріалами відеофіксації правопорушення (диск DVD-R).

Натомість, приписами частини другої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

При цьому, як слідує зі складеного протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №822871 від 10.06.2024, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, де кваліфікуючою ознакою даного правопорушення є повторність такого, хоча в самому протоколі, який є по суті обвинувальним актом, відсутнє формулювання обвинувачення ОСОБА_1 із кваліфікуючою ознакою «повторне протягом року вчинення правопорушення», як обов`язкової кваліфікуючої ознаки правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а суд не вправі самостійно редагувати фабулу адміністративного обвинувачення в сторону погіршення правового становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки це становитиме порушення ч. 1 ст. 6 ЄКПЛ, а відтак суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, згідно пред`явленого обвинувачення за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №822871 від 10.06.2024.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі «Надточій проти України», рішення у справі «Гурепка проти України» справи про адміністративні правопорушення в силу суворості санкції можуть бути прирівняні до кримінальних. Крім того, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації» Суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» від 20.09.2016, ЄСПЛ вказав, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Окрім того, у рішенні ЄСПЛ в справі «Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, судом встановлено, що дії ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №822871 від 10.06.2024 року органом поліції були кваліфіковані за частиною другою статті 130 КУпАП, що не відповідає фабулі вказаного адміністративного протоколу, де не вказано про повторність як кваліфікуючу ознаку правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, тобто правова кваліфікація дій ОСОБА_1 не відповідає фабулі правопорушення згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №822871 від 10.06.2024.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення з правовою кваліфікацією його дій за частиною 2 статті 130 КУпАП, зважаючи на формулювання обвинувачення у протоколі про адміністративного правопорушення по суті за частиною 1 статті 130 КУпАП, тобто без вказівки у протоколі на повторне протягом року вчинення ним зазначеного правопорушення, перекваліфікація якого чи самостійне редагування вищевказаного протоколу судом не допускається, а тому із урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №822871 від 10.06.2024.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 7, 33, 34, 35, 36, 40-1, 122-2, 130, 245, 247, 266, 279, 280, 283, 284, 288, 300-1, 300-2, 307, 308 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення його права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) місяців.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 2 статті 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, у разі оскарження - після залишення скарги без задоволення.

Суддя І. Б. Кос