Справа № 703/4468/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Биченко І.Я., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Карпова С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , інваліда 2 групи, працюючого різноробочим в ТОВ «Олімп»,

до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 близько 10 години 30 хвилин 09 серпня 2024 року в АДРЕСА_2 , умисно позбавляв свою дружину ОСОБА_2 , що проживає разом із ним, житла, на яке вона має законне право, чим вчинив економічне насильство в сім`ї.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що оскільки вони зі ОСОБА_2 одружені, то дружина має йому повністю підкорятись. Зазначив, що дійсно не пускав дружину до будинку забрати свої речі, бо вона не хоче з ним жити.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Карпов С.О. просив закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення та пояснив, що ОСОБА_1 не давав свої дружині можливості забрати речі, однак ніяким чином не позбавляв її житла. Навпаки, всі його дії були направлені на те, щоб дружина залишилась з ним проживати.

До суду також надійшли письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 , у яких вона просила визнати її чоловіка винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та зазначила, що останнім часом її чоловік почав проявляти до неї прояви агресії, висловлювався до неї в грубій і непристойній формі, ображав та принижував її, виганяв з будинку. Однак, після кожного випадку агресії перед надходженням коштів допомоги на проживання для внутрішньо переміщеної особи, просив вибачення та обіцяв, що більше нічого подібного не робитиме. ОСОБА_1 свої неправомірні дії не припинив та 05.08.2024 продовжив ображати її, принижувати та вимагати, щоб вона покинула житло, в якому вони проживали разом. Оскільки погрози в її бік були обґрунтованими та реальними, враховуючи, що раніше він неодноразово вчиняв щодо неї неправомірні дії, вона, взявши свої документи, вимушена була залишити будинок. Вранці 06.08.2024 вона вирішила повідомити про те, що сталось, поліцію. За її повідомленням працівники поліції виїхали до неї на залізничний вокзал, а в подальшому поїхали до її місця проживання, однак чоловік ні її, ні працівників поліції до будинку не впустив. Того разу матеріали відносно чоловіка складені не були. 09.08.2024 вона знову намагалась зайти до будинку за своїми речами, однак чоловік змінив всі замки та не допустив її до будинку, у зв`язку з чим вона знову була змушена звернутись до поліції. Так як ОСОБА_1 її до будинку не пускає, вона змушена шукати прихисток для себе. До теперішнього часу вона не має можливості зайти до житла та користуватись своїми речами.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, дослідивши матеріали справи та письмові пояснення ОСОБА_2 , приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства врегульовані Законом України «Про запобігання та протидію домашнього насильства» (далі - Закон).

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 1 Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Визначення поняття домашнього насильства також надано і у Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція) відповідно до положень якої «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Пунктом 4 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Хоча ОСОБА_1 і не визнав свою вину у вчиненні правопорушення, однак його доводи з цього приводу повністю спростовуються дослідженими в ході судового розгляду доказами, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №142657 від 09 серпня 2024 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та в якому відображена суть адміністративного правопорушення;

- рапортом інспектора СРПП ВП №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області Зубенка С.В. від 09.08.2024, згідно з яким 09.08.2024 о 10:04 надійшло повідомлення зі служби 102, про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , чоловік не впускає в квартиру дружину, постійно погрожує фізичною розправою;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, від 09 серпня 2024 року, згідно з яким ОСОБА_2 повідомила про те, що 09 серпня 2024 року близько 10 год. 00 хв. між нею та її чоловіком відбувся сімейний конфлікт економічного характеру;

- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 09 серпня 2024 року, згідно з якими в цей день близько 10 год. 30 хв. її чоловік не пускав її додому. Вказана ситуація триває вже 5 днів. Чоловік її шантажує тим, що дасть їй ключі від будинку. Якщо вона повернеться додому для спільного проживання;

- формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 09 серпня 2024 року, згідно з якою поліцейським визначено рівень небезпеки як високий;

- терміновим заборонним приписом серії АА №458911 від 09.08.2024, виданим терміном на 10 діб, згідно з яким ОСОБА_1 вчиняв економічне насильство щодо дружини.

Зазначені вище докази сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Суд звертає увагу на те, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Як вбачається з наданого потерпілою висновку психолога від 27.08.2024 в результаті дій ОСОБА_1 у неї спостерігається значне зниження рівня життя, а саме: зниження елегійності, систематична втома, фізичний дискомфорт, негативні переживання, зниження рівня працездатності, порушення сну, переживання, зниження повсякденної активності. Постраждала має стан помірної депресії та перебуває у помірному стані тривоги. У зв`язку з цим ОСОБА_2 рекомендовано уникати стресових ситуацій та максимально дистанціюватись від ОСОБА_1 як джерела травмування, а також пройти 15 сесій психологічної допомоги з опрацювання та інтеграції травматичного досвіду.

Таким чином, суд вважає доведеним факт заподіяння ОСОБА_1 психологічної шкоди своїй дружині ОСОБА_2 .

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, доведена повністю.

Пояснення ОСОБА_1 щодо невизнання своєї винуватості суд відхиляє, оскільки вони є неаргументованими, та вважає їх такими, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.

Як визначено ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства тягне за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Відповідності з ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, приймаючи до уваги ступінь його вини, сімейний та майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, суд вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Даний вид впливу суддя вважає достатнім і доцільним для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Як встановлено з наданого особою, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 посвідчення серії НОМЕР_2 , він є інвалідом ІІ групи. А тому він звільнений від сплати судового збору.

На підставі наведеного та керуючись та керуючись ст. 283, 284 КУпАП України, суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп. (отримувач коштів: ГУК у Черк. обл. 21081300, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача:UA0023001 код класифікації: 21081300).

У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя І.Я. Биченко