Справа № 169/119/24 Провадження №33/802/602/24 Головуючий у 1 інстанції:Ковальчук О. В.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу захисника Павлюка І.О. на постанову судді Турійського районного суду Волинської області від 06 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень. Стягнуто із нього на користь держави судовий збір.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним за те, що 29.01.2024, біля 19 год 00 хв, він перебував на території тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду.

Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник Павлюк І.О. подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки ОСОБА_1 не брав участі в судовому засіданні. А з оскаржуваною постановою він ознайомився лише 12.08.2024.

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, доходжу висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню з таких підстав.

У своєму клопотанні апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, зазначаючи, що ОСОБА_1 не брав участі в судовому засіданні. А з оскаржуваною постановою він ознайомився лише 12.08.2024.

Однак такі доводи повністю суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП, згідно з якими постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Отже, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не з моментом отримання особою копії постанови.

06 лютого 2024 року під час розгляду справи у Турійському районному суді Волинської області ОСОБА_1 був відсутній (а.с.12-13).

В даній справі відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження закінчився 16 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу на постанову судді Турійського районного суду Волинської області від 06 лютого 2024 року захисник Павлюк І.О. подав до суду першої інстанції лише 22 серпня 2024 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції місцевого суду, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження, який закінчився 16 лютого 2024 року.

Отже, апелянт більш як на шість місяців пропустив строк апеляційного оскарження, визначений положеннями ч.2 ст.294 КУпАП.

Доводи клопотання про те, що ОСОБА_1 не брав участі в судовому засіданні, а про існування постанови дізнався 12.08.2024 не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки такі доводи повністю суперечать приписам ч.2 ст.294 КУпАП та матеріалам даної справи.

Так, в матеріалах справи знаходиться заява ОСОБА_1 від 29.01.2024 до Турійського районного суду Волинської області, підписана власноручно ОСОБА_1 , в якій він просив суд розглянути матеріали справи та протокол ЛВЛ№11 від 29.01.2024 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП без його участі. Свою вину у вчиненні вказаного правопорушення він визнав та просив найменш суворе стягнення. З протоколом ознайомлений та згідний (а.с.8).

Отже, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, оскільки суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП та повністю спростовуються матеріалами справи суперечать матеріалам справи (а.с.8), а тому клопотання до задоволення не підлягає.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями ч.2 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Підсумовуючи наведені обставини та положення ч.2 ст.294 КУпАП, необхідно відмовити у задоволенні клопотання захисника Павлюка І.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Турійського районного суду Волинської області від 06 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника Павлюка І.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Турійського районного суду Волинської області від 06 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов