Справа № 446/873/24 Головуючий у 1 інстанції: Сасмін М.Л.
Провадження № 33/811/1213/24 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю ОСОБА_1 , його представника адвоката Рудакевича Ю.Ю., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 28 травня 2024 року,

встановив:

постановою Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 28 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850.00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на три місяці. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605.60 грн.

Відповідно до постанови, 06.04.2024, о 20:45 год. на 503 км автодороги Київ-Чоп водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки DAF FT 105.60 д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом марки Schmit SKO24 д.н.з. НОМЕР_2 та вдруге протягом року вчинив дане правопорушення, а саме: не працювала лампа лівої фари у темну пору доби .

На зазначену постанову особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження. Просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 28 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, скасувати оскаржувану постанову на закрити провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування причин пропуску строку апеляційного оскарження покликається на те, що копію оскаржуваної постанови ним не отримано, а про наявність такої від дізнався із Єдиного реєстру судових рішень.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконного, мав місце формальний розгляд справи.

Стверджує, що події та час складення адміністративного протоколу не збігаються, вину не визнає, наголошує, що не керував транспортним засобом із несправною лампою лівої фари.

Зазначає, що у матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази вчинення адміністративного правопорушення, що ставиться йому у вину, а протокол не може бути єдиним беззаперечним доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП. Інші належні, допустимі, достатні докази, які б вказували на наявність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП у матеріалах справи відсутні.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 , його представника адвоката Рудакевича Ю.Ю, які підтримаи апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження знайшла підтвердження при апеляційному розгляді, відтак такий строк необхідно поновити.

Відповідно до ст.245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП встановлено, що при підготовці до розгляду справи суд вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, а при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення та чи винна особа в його вчиненні.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що зазначених вимог закону суд першої інстанції, вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КупАП не дотримався.

Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 867170 від 06.04.2024 та довідку від 10.04.2024 .

Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, виходячи із наступного.

Так, диспозиція ч. 4 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, а саме за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

З наведеного вбачається, що ч.ч.1-3 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом, який має саме несправність системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності.

Однак матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який мав несправність зовнішніх світлових приладів.

У провину ОСОБА_1 поставлено те, що він 06.04.2024, о 20:45 год. на 503 км автодороги Київ-Чоп водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки DAF FT 105.60 д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом марки Schmit SKO24 д.н.з. НОМЕР_2 та вдруге протягом року вчинив дане правопорушення, а саме: не працювала лампа лівої фари у темну пору доби .

Відповідно до п. 31.1 ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно з п. 31.6.б ПДР забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких: у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Разом з тим, згідно з протоколом ОСОБА_1 керував транспортним засобом у якого не працювала (не були увімкнена) лампа лівої фари у темну пору доби і у провину йому не поставлено керування транспортним засобом, який має несправності зовнішніх світлових приладів.

Відтак при складанні протоколу за ч. 4 ст. 121 КУпАП працівник поліції зіслався на пункти ПДР, які не стосуються диспозиції вказаної статті.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами (за їх не увімкнення) в темну пору доби, відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що при винесенні постанови, суддя місцевого суду оцінки та аналізу наявним у справі доказам не надав, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності, унаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних доказів, дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівом у справі Авшар проти Туреччини) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином у справі відсутні допустимі докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

З огляду на викладене апеляційну скаргу слід задоволити, постанову судді скасувати, а справу закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити

Постанову Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 28 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Маліновська-Микич О.В.