Справа № 191/2080/24
Провадження № 3/191/815/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Порошина О.О., розглянувши розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої адміністратором бази відпочинку ФОП « ОСОБА_2 » про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 156, ч.1 ст.164-5, ч.1 ст.164 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №350890 від 03 травня 2024 року зазначено, що 03.05.2024 року о 17-10 год. ОСОБА_1 знаходячись в магазині ФОП « ОСОБА_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювала торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного податку, а саме сигаретами «Прима» по ціні 35 грн., «Мальборо» - 60 грн., за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст.156 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №351393 від 03 травня 2024 року зазначено, що 03.05.2024 року о 17-10 год. ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , будучи адміністратором бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП « ОСОБА_2 » зберігала тютюнові вироби, сигарети, а саме: 33 пачки сигарет марки «Прима» класична та 2 пачки сигарет «Marlboro Micro» без марок акцизного податку, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст.164-5 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №599458 від 03 травня 2024 року зазначено, що 03.05.2024 року о 17-10 год. ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вела господарську діяльність без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання, а саме здійснювала продаж тютюнових виробів без наявності ліцензії на здійснення такої діяльності, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст.164 КУпАП.

До початку судового засідання представник ОСОБА_3 надав заяву про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_1

02.08.2024 року адвокат Щербак Д.В. надав суду клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складів адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.156, ч.1 ст.164, ч.1 ст.164-5 КУпАП.

Суддя, ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 156 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, зокрема без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Норма ст. 156 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 156 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у здійсненні роздрібної або оптової торгівлі алкогольними напоями без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку, тобто у відчуженні (продажу) цих товарів.

Згідно із вимогами ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

ОСОБА_1 інкримінується торгівля тютюновими виробами без марок акцизного податку.

Водночас у протоколі про адміністративне правопорушення та наданих матеріалах відсутні будь-які дані щодо фіксації факту торгівлі, тобто здійснення саме продажу тютюнових виробів, зокрема відсутні будь-які дані щодо передачі їх будь-яких особам, отримання від останніх грошових коштів (виручки) за продаж товарів, відсутні пояснення свідків, які б придбали відповідні товари у приміщенні бази відпочинку.

Крім того, співробітниками поліції не надано належних та допустимих доказів того, що саме ОСОБА_1 дійсно є власником товарів, або найманим працівником продавцем, або іншою уповноваженою особою, та особисто і безпосередньо здійснювала торгівлю у вказаному магазині.

Суд звертає увагу на те, що об`єктивну сторону інкримінованого адміністративного правопорушення утворює не наявність у приміщенні магазину відповідних товарів - алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками, а здійснення саме роздрібної (оптової) торгівлі ними, тобто відчуження вказаних товарів на користь інших осіб, яка повинна підтверджуватися належними доказами. Крім того у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено яку саме торгівлю здійснювала ОСОБА_1 роздрібну чи оптову, як передбачено диспозицією ч.1 ст.156 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене провадження у справі належить закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП.

З приводу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.164-5 КУпАП, суд зазначає наступне.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 164-5 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за зберігання або транспортування алкогольних напоїв чи тютюнових виробів з підробленими чи фальсифікованими марками акцизного податку посадовими особами підприємств - виробників, імпортерів і продавців таких товарів.

Однак, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД ВАД №351393 від 03 травня 2024 року ОСОБА_1 інкриміновано, зберігання тютюнових виробів, а саме: 33 пачки сигарет марки «Прима» класична та 2 пачки сигарет «Marlboro Micro» без марок акцизного податку, відповідальність за що диспозицією ч.1 ст. 164-5 КУпАП не передбачена.

Оскільки порушення, вчинене ОСОБА_1 не охоплюється складом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-5 КУпАП, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.164-5 КУпАп, а тому провадження у справі слід закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

З приводу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, суд зазначає наступне.

Згідно диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП відповідальність настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом правопорушення є суспільні відносини, що регулюються у сфері господарської діяльності.

Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у здійсненні господарської діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійснення без ліцензії видів господарської діяльності що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Згідно ст. 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Основними ознаками господарської діяльності є організований характер діяльності, постійність (безперервність), здійснення від власного імені, наявність специфічної мети отримання прибутку.

У протоколі про адміністративне правопорушення серія ВАВ №599458 від 03 травня 2024 року не зазначено, кому саме ОСОБА_1 здійснювала продаж товару, його назву, кількість та який виторг вона отримала від продажу, а також матеріали справи не містять факту провадження господарської діяльності останньою, оскільки ОСОБА_1 працювала адміністратором.

За результатами судового розгляду суд дійшов до висновку, що посадовою особою під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не було розкрито об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, а саме не зазначено, кому ОСОБА_1 здійснювала продаж алкогольних напоїв, не вказано, що продаж мав систематичний характер та був факт отримання прибутку, у зв`язку з чим, протокол про адміністративне правопорушення не можна вважати належним доказом відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, оскільки він не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у вчиненні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати додаткові докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки це є недопустимим, що буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи.

У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи судом мають бути витлумачені на користь останньої.

З огляду на викладене провадження у справі належить закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 156 ч.1, 164 ч.1, 164-5 ч.1, 251, 283, 247, 284, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.156 КУпАП провадженням закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164-5 КУпАП провадженням закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП провадженням закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучені предмети (тютюнові вироби, різних марок, без марок акцизного податку та з марками акцизного податку» 125 пачок квитанція 236/2024) - повернути власнику.

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О. О. Порошина