ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2087/24 Справа № 932/4405/24 Суддя у 1-й інстанції - Татарчук Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є.,

за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2024 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Вірменії, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, - В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до встановлених обставин у постанові суду , 06 травня 2024 року о 16:37 год. водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Lexus», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м.Дніпро по вул.Козака Мамая, буд.7, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим своїми діями порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік , та стягнуто на користь держави судовий збір.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження у справі щодо нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування посилається на такі обставини:

- від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся;

- працівниками поліції була порушена процедура проведення огляду на стан сп`яніння , так як не було запропоновано залучити перекладача ;

- спочатку поліцейські мали би запропонувати пройти огляд на стан будь-якого сп`яніння з використанням технічних засобів у присутності двох свідків, а лише після незгоди пропонувати пройти огляд у медичному закладі, однак у медичному закладі йому не було запропоновано пройти огляд;

- ознаки сп`яніння не були встановлені;

- відсутні законні підстави для зупинки його транспортного засобу.

В суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати постанову суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, в якому викладені обставини його вчинення; відеозаписом місця події.

Відмова водія транспортного засобу від проведення огляду на стан сп`яніння є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки він відмовився пройти огляд на стан сп`яніння.

Посилання на те, що працівниками поліції були порушені його права, так як не було запропоновано залучити перекладача, не є слушним з огляду на таке.

Адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду. Також в деяких інших справах проти України ЄСПЛ розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним (див. пункт 33 рішення у справі «Гурепка проти України» (F 2)) та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Тому враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає можливим застосувати аналогію із ч. 12 с. 615 КПК України, відповідно до якої за наявності обставин, що унеможливлюють участь перекладача у кримінальному провадженні, дізнавач, слідчий, прокурор має право особисто здійснювати переклад пояснень, показань або документів, якщо він володіє однією з мов, якими володіє підозрюваний, потерпілий.

З дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 після зупинки транспортного засобу спілкувався з працівниками поліції російською мовою, відповідаючи навіть на деякі запитання працівників поліції, висловлені українською мовою, розумів суть поставлених йому запитань, відповідав на них, давав свої пояснення з приводу обставин, які відбувались, пояснюючи, що їхав додому та просив працівників поліції спотворити обставини справи, зазначивши, що за кермом нібито була його дружини, також зазначив, що проживає в Україні більше 20-ти років. Будь-яких клопотань про залучення перекладача не заявляв, як і не висловлював будь-яких претензій щодо спілкування з ним російською мовою, на якій спілкувався сам, задаючи та відповідаючи на запитання інспекторів поліції.

Також в суді першої інстанції відсутні заяви щодо участі перекладача. В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 надав заяву, що не потребує послуг перекладача, при цьому апеляційну скаргу виклав українською мовою та підтримав її.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення поліцейськими вимог процедури проведення огляду на стан сп`яніння, які не запропонували спочатку пройти огляд на стан сп`яніння з використання технічних засобів у присутності двох свідків, та в подальшому в медичному закладі, - не є слушним та спростовується відеозаписом місця події, відповідно до якого о 16:46 годині у працівників поліції виникла підозра, що ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, та було встановлено ознаки різкий запах алкоголю з порожнини рота та порушення координації рухів , в подальшому о 16:46 годині було запропоновано пройти огляд на місці за допомогою технічного засобу Драгер або проїхати до медичного закладу , на що ОСОБА_2 пропонував співробітникам поліції неправомірну вигоду, за що був попереджений про кримінальну відповідальність. О 17:03 годині повторно на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку ОСОБА_2 відмовився, після чого був повідомлений про те, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що поліцейські порушили положення ст. 266 КУпАП, так як не були залучені свідки, - не заслуговують на увагу, оскільки було застосовано технічні засоби відеозапису.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність підстав законної зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , не є слушним, так як відповідно до відеозапису місця події ОСОБА_3 було повідомлено, що причиною зупинки його транспортного засобу є порушення п.2.3 ПДР України, а саме: водій не був пристебнутий засобами пасивної безпеки, та в подальшому на ОСОБА_2 було складено відповідну постанову.

Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_2 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як правопорушення повністю знайшло своє підтвердження наявними в матеріалах справи доказами.

Судом обґрунтовано накладено стягнення на загальних підставах за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, а тому порушень вимог закону при накладенні стягнення не вбачається.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційну скаргу залишити слід без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2024 року залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко