Справа № 724/1224/24
Провадження 3/720/511/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., з участю секретаря Факащук А.П., прокурора Сокровольського В.М., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої по АДРЕСА_1 , працюючої суддею Хотинського районного суду Чернівецької області,

за ст. 172-7 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2024 року заступником голови Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 172-7 ч. 2 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку із тим, що вона перебуваючи на посаді судді Хотинського районного суду Чернівецької області, вчинила дії та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: 26 серпня 2022 року, 04 листопада 2022 року, 18 листопада 2022 року, 19 квітня 2023 року, 30 травня 2023 року, 01 червня 2023 року, 28 серпня 2023 року, 30 серпня 2023 року, 05 вересня 2023 року та 25 вересня 2023 року одноособово брала участь у розгляді судових справ та приймала рішення в інтересах сторін, які представляв адвокат Соник В.В., з яким вона мала договірні відносини, оскільки починаючи з 21 травня 2022 року на постійній основі проживала у квартирі АДРЕСА_2 , що на праві власності належить адвокату Сонику В.В., чим порушила вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні корупційного правопорушення не визнала та пояснила, що в травні 2022 року вона переїхала до міста Хотин як внутрішньо-переміщена особа. До 20 травня 2022 року проживала на території Хотинського лісництва, яке розташовано по АДРЕСА_3 , однак там бракувало належних умов для проживання. У пошуках житла з належними умовами проживання вона на «Хотинському порталі оголошень» знайшла оголошення про надання в оренду житла, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 . Після огляду житла та обговорення усіх умов оренди житла вона прийняла рішення винаймати вказане житло. Надалі для документальної фіксації свого місця проживання між нею та ОСОБА_3 було укладено договір суборенди житла (квартири). Щомісячна орендна плата становила 10000 гривень, яка сплачувалась орендарю ОСОБА_3 в готівковій формі. Після ознайомлення з умовами договору оренди квартири їй стало відомо, що власником квартири є ОСОБА_4 , однак про те що власник квартири займається адвокатською діяльність, орендар їй не повідомляв, а вона в свою чергу не оголошувала своє місце роботи. У вказаній квартирі вона прожила у період часу з 21 травня 2022 року по 21 серпня 2022 року. В подальшому вона свою адресу проживання змінила, оскільки подала документи своєї доньки для здобуття освіти до Хотинського опорного закладу загальної середньої освіти, тому винаймала житло неподалік навчального закладу. У декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій нею за 2022 рік, вона зазначила документально підтверджене місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , оскільки прожила там найбільшу кількість днів у звітному періоді. У заяві до директора Хотинського опорного ЗЗСО від 12 серпня 2022 року про зарахування доньки ОСОБА_5 до школи, вона зазначила місце проживання АДРЕСА_4 , оскільки дійсно на той час винаймала дане житло. В подальшому в заявах-згодах на обробку персональних даних дитини за 2022-2023 роки вона зазначила дане місце проживання, щоб не допустити плутанину щодо місця проживання дитини внутрішньо-переміщеної особи, оскільки з початку навчального року, вона декілька разів змінювала місце проживання. Знайомство з ОСОБА_4 відбулося у жовтні 2022 року під час розгляду справи № 724/1796/22, де він брав участь як представник сторони по справі. На той час вона в будь-яких договірних відносинах з ОСОБА_4 не перебувала. Вважає, що в її діях відсутні будь-які ознаки впливу суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями на об`єктивність та неупередженість ухвалених судових рішень, оскільки на час вирішення судових справ вона не перебувала у договірних відносинах із ОСОБА_4 , а судові рішення були ухвалені як на користь сторін, яких представляв ОСОБА_4 , так і на користь протилежних сторін. Просила, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення за ст. 172-7 ч. 2 КУпАП.

Суд, з`ясувавши правові позиції сторін та обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, дійшов висновку, що провадження по справі слід закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення за ст. 172-7 ч. 2 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Більше того, навіть за умови визнання особою свої вини у вчиненні правопорушення, такий факт не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності (постанова ВС/КАС № 537/2088/17 від 15 травня 2019 року).

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Частиною 2 статті 172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

У примітці ст. 172-7 КУпАП зазначено, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції". У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Слід зазначити, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, характеризується сукупністю таких ознак: наявність у особи реального конфлікту інтересів; вчинення особою дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Для встановлення факту реального конфлікту інтересів необхідно констатувати:

- наявність у правопорушника факту приватного інтересу;

- наявності факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями;

- наявність повноважень на прийняття рішення;

- наявність факту реального впливу суперечності між приватним інтересом та службовими чи представницькими повноваженнями на об`єктивність або неупередженість рішення.

Тобто, для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що приватний інтерес наявний, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням і така суперечність реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи невчинення дій під час виконання особою повноважень.

Встановлення цих фактів має бути відображено у протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією та знайти своє підтвердження під час розгляду справи по суті на підставі досліджених доказів.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відповідно до наказу голови Хотинського районного суду Чернівецької області від 17 травня 2022 року № 03-09/06 допущено до виконання обов`язків судді для здійснення правосуддя у Хотинському районному суді Чернівецької області та відповідно до п.п. «ґ» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» судді належать до осіб, уповноважених на виконання функцій держави, на яких поширюється дія Закону, зокрема вимоги ч. 1 ст. 28 Закону щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

Таким чином, ОСОБА_1 обіймаючи посаду судді була наділена повноваженням здійснювати правосуддя та брати участь у розгляді справ в суді.

Як на підставу наявності у судді ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено її договірні відносини із адвокатом Соником В.В., які випливали з того, що починаючи з 21 травня 2022 року на постійній основі ОСОБА_1 проживала у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , що на праві власності належить адвокату Сонику В.В..

Проте, дані обставини не знайшли свого підтвердження за результатами дослідження доказів в ході судового розгляду.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до договору оренди квартири від 10 лютого 2022 року ОСОБА_3 орендував у ОСОБА_4 квартиру по АДРЕСА_4 з правом передачі її в суборенду.

Квартира була передана орендарю ОСОБА_3 актом прийому-передачі від 10 лютого 2022 року.

Відповідно до договору суборенди квартири від 21 травня 2022 року, який був укладений з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 винаймала житло яке розташоване по АДРЕСА_4 строком на три місяці, тобто до 21 серпня 2022 року.

Як вбачається з договору суборенди квартири від 21 травня 2022 року та акту прийому-передачі квартири до договору суборенди квартири від 21 травня 2022 року, який додано до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, сторонами у договорі є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , жодних посилань на те що власником квартири є саме адвокат Соник В.В. не має.

Кватира була передана ОСОБА_1 актом прийому-передачі від 21 травня 2022 року, та повернута нею ОСОБА_3 актом прийому-передачі від 21 серпня 2022 року.

Вказані обставини були підтверджені в судовому засіданні поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які були опитані за клопотанням прокурора.

Так, свідок ОСОБА_4 пояснив, що він з 2020 року займається адвокатською діяльністю. На праві приватної власності йому належить квартира АДРЕСА_2 , в якій впродовж тривалого часу не проживав, та вирішив здати в оренду, у зв`язку із чим 10 лютого 2022 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір оренди вказаної квартири, строком на 24 місяці. Оскільки між ним та ОСОБА_3 було укладено вищевказаний договір то йому не було відомо про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 21 травня 2022 року було укладено договір суборенди квартири. Оплату за оренду квартиру він отримував безпосередньо від ОСОБА_3 .. Будь-яких відносин із безпосереднім суборендатором квартири ОСОБА_1 у нього не було, а знайомство з ОСОБА_1 відбулося у жовтні 2022 року під час розгляду справи, де він брав участь як представник сторони по справі.

Опитаний свідок ОСОБА_3 пояснив, що 10 лютого 2022 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір оренди квартири АДРЕСА_2 , строком на 24 місяці. В травні 2022 року йому подзвонила ОСОБА_1 та повідомила, що вона шукає житло, на що він запропонував подивитися вищевказану квартиру. Після огляду житла та обговорення усіх умов оренди житла вона прийняла рішення винаймати у нього вказане житло. Надалі для документальної фіксації її місця проживання між ним та ОСОБА_1 21 травня 2022 року було укладено договір суборенди житла (вищевказаної квартири), строком на три місяці та того ж числа вони підписали акт прийому-передачі квартири. Орендна плата за житло здійснювалося в готівковій формі. Після спливу трьохмісячного терміну, а саме 21 серпня 2022 року ОСОБА_1 після тимчасового платного користування передала йому квартиру та вони підписали акт прийому передачі квартири.

Факт проживання ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_2 , саме з 21 травня по 21 серпня 2022 року також підтверджується актом про проживання особи без реєстрації від 20 листопада 2023 року, засвідченого головою правління ОСББ «Затишна оселя».

Між тим, інших належних та допустимих доказів (в тому числі пояснення сусідів по квартирі та по будинку, працівників торгівельних закладів, відділень пошти, тощо) на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 проживала у квартирі АДРЕСА_2 після 21 серпня 2022 року, суду не було надано.

З матеріалів справи встановлено, що суддя ОСОБА_1 зокрема в період часу з 26 серпня 2022 року по 25 вересня 2023 року здійснювала розгляд справ між сторонами, яких представляв адвокат Соник В.В..

Однак, посилання в протоколі про адміністративне правопорушення на те, що остання приймала рішення на користь сторін яких представляв ОСОБА_4 , тобто мала реальний конфлікт інтересів є необґрунтованим та вибірковим, оскільки відповідно до рішень, які додані до матеріалів справи № 724/2448/22 від 27 січня 2023 року, 724/2102/22 від 29 червня 2023 року, 725/4884/23 від 24 серпня 2023 року, 724/1799/23 від 26 жовтня 2023 року, 724/519/23 від 30 травня 2023 року, 724/1153/23 від 25 вересня 2023 року, 724/1662/22 від 04 листопада 2022 року суддя ОСОБА_1 зокрема також відмовляла в задоволені позовних заяв, які були подані до суду ОСОБА_4 , та вказані рішення апеляційним судом не були скасовані після подачі апеляційних скарг самим ОСОБА_4 ..

Крім цього, судовим наказом Хотинського районного суду від 24 серпня 2023 року, виданого суддею Ковальчук Т.М., з ОСОБА_4 було стягнуто заборгованість за спожитий природний газ за місцем знаходження його квартири АДРЕСА_2 .

Також варто зазначити, що згідно акту прийому-передачі квартири до договору суборенди квартири від 21 травня 2022 року ОСОБА_1 передала квартиру ОСОБА_3 21 серпня 2022 року та змінила своє місце проживання, а винесені нею рішення по справам в яких представником сторін був ОСОБА_4 датуються 26 серпня 2022 року, 04 листопада 2022 року, 18 листопада 2022 року, 19 квітня 2023 року, 30 травня 2023 року, 01 червня 2023 року, 28 серпня 2023 року, 30 серпня 2023 року, 05 вересня 2023 року та 25 вересня 2023 року, тобто в той період часу коли ОСОБА_1 вже не проживала в квартирі по АДРЕСА_4 .

Тим самим, стороною обвинувачення не доведено те, що суддя Ковальчук Т.М. при винесені рішень в період час з 26 серпня 2022 року по 25 вересня 2023 року діяла в умовах реального конфлікту інтересів з адвокатом Соником В.В. та перебувала з останнім в договірних відносинах.

Посилання у протоколі про адміністративне правопорушення на те, що ОСОБА_1 зазначила своє місце проживання у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій нею за 2022 рік; та опитувальниках до Хотинського опорного ЗЗСО за 2022-2023 роки, а також на спосіб життя ОСОБА_1 , яка протягом 2022-2023 років відвідувала одні й ті самі магазини, аптеки, ресторани, поштові відділення тощо; як на підставу доведеності її місця проживання саме за адресою: АДРЕСА_4 , носить характер припущення та не спростовує позицію ОСОБА_1 ..

Слід зазначити, що опитаний в суді свідок ОСОБА_6 пояснив, що він працює вчителем фізичної культури Хотинського опорного закладу загальної середньої освіти та класним керівником доньки ОСОБА_1 .. На вимогу шкільної адміністрації він надав бланк опитування для ОСОБА_1 , яка має статус внутрішньо переміщеної особи, для уточнення даних про місце її проживання та попереднє місце навчання дитини, для верифікації даних і внесення їх до ІСУО. В подальшому 30 січня 2024 року його учениця принесла заповнений її мамою ОСОБА_1 опитувальний бланк де не було вказано адресу проживання. Тоді він сам вніс зміни до опитувального бланку, де зазначив адресу проживання АДРЕСА_4 . Однак, того ж дня чи на другий день, ОСОБА_1 в приміщенні школи заповнила новий бланк де вказала іншу адресу проживання.

Зважаючи на наведене, суд не вбачає вчинення ОСОБА_1 дій чи прийняття нею рішень в умовах реального конфлікту інтересів, що утворює склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумніві щодо доведеності вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

В той же час, досліджені судом докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП поза розумним сумнівом, що свідчить про відсутність в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, тоді як протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути достатнім доказом для встановлення вини особи, оскільки вина правопорушника повинна підтверджуватись сукупністю доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП відсутність події та складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення і провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

З огляду на викладене, суд вважає, що встановлені фактичні дані в своїй сукупності свідчать про обґрунтованість позиції ОСОБА_1 та відсутність в її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-2 КУпАП, у зв`язку із чим провадження по справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 172-7 ч. 2, 221, 245, 247 п. 1, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 172-7 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Ляху Г.О.