КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/3576/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22липня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Харченко С.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 11жовтня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 11жовтня 2023 ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Харченко С.В.в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності та був вимушений сісти за кермо в стані алкогольного сп`яніння. Під час комендантської години та загрози внаслідок чергового обстрілу міста Києва, ОСОБА_1 направлявся на авто до своєї доньки, оскільки остання перебувала в небезпеці. За доводами захисника, ОСОБА_1 , діяв у стані крайньої необхідності.По дорозі водія зупинили працівники поліції та склади протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Крім цього,захисник стверджує, що працівниками поліції ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, правові наслідки складання даного протоколу та суть правопорушення.

Звертає увагу суду на те, що акт огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння не містить даних про дату та час його складання,а тому не може бути належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 .

Також захисник Харченко С.В. зазначає, що ОСОБА_1 з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки не погодився, проте в порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, йому не пропонували пройти огляд в медичному закладі, що також свідчить про недійсність проведеного огляду.

Крім цього, працівники поліції незалучили свідків правопорушення, в присутності яких має проводитись огляд на стан сп`яніння, а їх письмові поясненнядолучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

За результатами апеляційного переглядупросить постанову суду скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 та його захисник Харченко С.В., будучи належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про поважність причин неявки до суду не повідомили, клопотання про неможливість розгляду у їх відсутність не подавали.

З метою забезпечення розгляду апеляційної скарги в розумні строки, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести її за відсутності учасників судового провадження.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи, викладені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 02серпня 2023 року о03 год.керував транспортним засобом «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 по просп. В. Лобановського, 2, в м. Києвіз ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за згодою водія у встановленому законом порядку, за допомогою приладу «Drager», результат якого склав 1,73%. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення та на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.9 (а) Правил дорожнього руху.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В обґрунтування висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.9 «а» ПРД суд послався на наявні в матеріалах справи докази, а саме на протокол про адміністративне правопорушення, результати огляду на стан сп`яніння із застосуванням приладу «DragerALCOTEST7510, ARLM-0310», яким встановлено наявність у ОСОБА_1 алкоголю в кількості 1,73% проміле, які відображені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, дані відеореєстратора з нагрудної камери працівника поліції.

Факт керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння не заперечується і самим ОСОБА_1 .

Разом із цим, суд вважає необґрунтованими доводи захисника Харченка С.В. про те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, що виключає його адміністративну відповідальність, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У своїй апеляційній скарзі захисник Харченко С.В. зазначає, що ОСОБА_1 був вимушений сісти за кермо, оскільки на той момент відбувались ракетні обстріли міста Києва, а його дочка перебувала у небезпеці. Проте такі доводи захисника не свідчать про те, що зазначена небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами, та здійснюючи керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 перебував в стані крайньої необхідності та його дії є виправданими.

У зв`язку з тим, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 (а) ПДР України, працівниками поліції щодо нього правомірно складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, відповідає вимогам ст.256 КУпАП та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила. При цьому, всупереч доводам захисника, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

На противагу доводам захисника ХарченкаС.В. , із дослідженого судомвідеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та повідомив, що напередодні вживав алкогольні напої. Після проходження огляду ОСОБА_1 не погоджувався із результатами приладу «Drager», в зв`язку з чим працівник поліції запропонував ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу. Проте в ОСОБА_5 відмовився від проходження повторного освідування в закладі охорони здоров`я, посилаючись на те, що він поспішає до доньки, яка перебуває в небезпеці через обстріли міста Києва.

Цим самим спростовуються апеляційні доводи захисника про те, що в порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі, що свідчить про недійсність проведеного огляду.

Крім цього, згідно чеку тестування на алкоголь,проведеного за допомогою приладу «DragerALCOTEST7510, ARLM-0310», тест №522,у ОСОБА_1 виявлено наявність алкоголю в кількості 1,73% проміле (а.с.2).

Відсутність в акті огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів, даних про дату та час проведення огляду, не свідчить про його недійсність, оскільки даний акт підписаний ОСОБА_1 без застережень. Обставини огляду не заперечуються самим ОСОБА_1 , підтверджені результатами Драгер та зафіксовані на відеозаписі, який долучений до протоколу, а тому суд не вбачаєзаконних підстав для визнання даного доказу неналежним чи недопустимим доказом.

Доводи захисника про те, що працівниками поліції не було залучено свідків під час огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки згідно ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Оскільки огляд ОСОБА_1 здійснювався з використанням спеціальних технічних записів, які долучені до протоколу, відсутність свідків огляду не свідчить про його недійсність.

З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення порушення норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права не встановлено.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу захисника Харченка В.Л. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Харченка В.Л. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз