П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2024 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Чепка В.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина США, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 24.07.2024 від Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції надійшла адміністративна справа відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина США, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 715401 вбачається, що громадянин ОСОБА_2 , 18.07.2024 о 22 год. 43 хв. у м. Ужгороді по вул. Легоцького, 19А, повторно протягом року керував транспортним засобом марки BMW 340I д. н. з. НОМЕР_1 не маючи права керування транспортним засобом, а саме: не отримавши посвідчення водія відповідної категорії, порушивши таким чином вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України.

Присутній у судовому засіданні 05.08.2024 ОСОБА_1 надав для огляду судді посвідчення водія, видане у штаті Пенсільванія на ім`я ОСОБА_3 , DOB 03/13/2003 (з англ. Date of birth (DOB) дата народження). Щодо обставин складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП повідомив, що в Україні він перебуває тимчасово, невдовзі повертається до США, де постійно проживає. Пояснив, що оскільки він є громадянином США, він має посвідчення водія, видане в США. На початку липня 2024 року його авто було зупинено працівниками поліції. При перевірці документів він пред`явив посвідчення водія, видане в США. У зв`язку з тим, що він не мав посвідчення водія, виданого в Україні, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом без права керувати ним.

Далі пояснив, що після цього він звернувся до своєї знайомої, яка працює в поліції, для консультації щодо отримання посвідчення водія в Україні, однак знайома повідомила, що водійське посвідчення, видане в США, є дійсним на території України. У зв`язку з цим, він продовжив керувати транспортним засобом з посвідченням водія, виданим в США, оскільки вважав, що воно дійсне в Україні.

Коли 18.07.2024 його зупинили поліцейські за порушення правил дорожнього руху, він пред`явив посвідчення водія, видане в США. У зв`язку з тим, що протягом року він вже притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а водійського посвідчення, виданого в Україні він не мав, працівниками поліції було складено щодо нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУПАП.

Присутня у судовому засіданні 13.08.2024 поліцейська взводу 2 роти 4 батальйону УПП в Закарпатській області ДПП капрал поліції ОСОБА_4 повідомила, що 18.07.2024 о 22:43 год. працівниками патрульної поліції був зупинений автомобіль марки BMW 340I, д. н. з. НОМЕР_1 , під керуванням громадянина США ОСОБА_1 , який протягом року притягався за аналогічне правопорушення. Оскільки водієм не було пред`явлено будь-якого посвідчення водія, нею було складено протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Для участі у судовому засіданні 21.08.2024 поліцейська взводу 2 роти 4 батальйону УПП в Закарпатській області ДПП капрал поліції Охремчук Л. В. не прибула. Орос ОСОБА_5 надав для огляду судді рішення органу ДМС про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 20.08.2024, протокол про адміністративне правопорушення від 20.08.2024 та постанову про накладення адміністративного стягнення від 20.08.2024 за порушення дозволеного терміну перебування на території України. Згідно з супровідним листом від 21.08.2024 ОСОБА_1 долучив до матеріалів справи копію вказаних документів, а також копію водійського посвідчення, виданого в США, та копію паспорта громадянина США.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та заслухавши пояснення учасників судового розгляду суд дійшов наступних висновків.

Частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частина п`ята статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 715401 вбачається, що громадянин ОСОБА_2 , 18.07.2024 о 22 год. 43 хв. У м. Ужгороді по вул. Легоцького, 19А, повторно протягом року керував транспортним засобом марки BMW 340I д. н. з. НОМЕР_1 не маючи права керування транспортним засобом, а саме: не отримавши посвідчення водія відповідної категорії, порушивши таким чином вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України.

З довідки Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області від 19.07.2024 вбачається, що громадянин США ОСОБА_1 на підставі постанови про накладення адміністративного стягнення від 05.07.2024 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 535175 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

З довідки Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області від 19.07.2024 вбачається, що громадянин США ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

У судовому засіданні 13.08.2024 за участі поліцейської взводу 2 роти 4 батальйону УПП в Закарпатській області ДПП капрал поліції Охремчук Л. В. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , було переглянуто відеозапис з камер працівників патрульної поліції, долучений до матеріалів справи.

Після перегляду вказаного відеозапису суддя доходить висновку, що на ньому не зафіксовано моменту зупинки водія ОСОБА_1 , моменту пред`явлення або відмови у пред`явленні для огляду посвідчення водія, моменту з`ясування обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого саме ч. 5 ст. 126 КУпАП.

З переглянутого відео, з пояснень, отриманих від працівниці патрульної поліції та особи, яка притягається до адміністративного правопорушення, а також з наявних у справі матеріалів неможливо однозначно встановити, що водій ОСОБА_1 під час зупинки не надав жодного посвідчення водія для огляду.

Присутній у судовому засіданні ОСОБА_1 надав для огляду судді посвідчення водія, виданого у штаті Пенсільванія, США, на ім`я ОСОБА_3 , DOB 03/13/2003 (з англ. Date of birth (DOB) дата народження).

З огляду на наведене, суддя констатує, що у ОСОБА_1 наявне посвідчення водія, видане йому штаті Пенсільванія, США.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 № 475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із п. 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктом 2.4 (а) Правил дорожнього руху України передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР.

Водночас слід зазначити, що відповідно до ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII від 25 квітня 1974 року ратифіковано Віденську Конвенцію про дорожній рух від 1968 року.

Частиною 2 ст. 41 Конвенції про дорожній рух встановлено, що договірні сторони будуть визнавати будь-яке національне водійське посвідчення, складене їх національною мовою або на одній з їх мов або, якщо воно не складене на такій мові, супроводжуване завіреним перекладом; будь-яке національне водійське посвідчення, що відповідає приписам додатку 6 Конвенції, будь-яке міжнародне водійське посвідчення, що відповідає приписам додатку 7 Конвенції, дійсними на своїй території для керування автомобілем, що відповідає категорії чи категоріям транспортних засобів, на керування якими видане посвідчення, за умови, що вказане посвідчення є дійсним та що воно видане іншою договірною стороною чи одним з її територіальних підрозділів або об`єднанням, уповноваженим на це цієї договірної сторони чи одним з її територіальних підрозділів.

Однак Сполучені Штати Америки не є договірною стороною Віденської Конвенції про дорожній рух 1968 року.

Також суд звертає увагу, що Україною не було ратифіковано Женевську Конвенцію про дорожній рух 1949 року, учасником якої є Сполучені Штати Америки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 затверджено Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (далі - Положення), яке є обов`язковим для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства.

За змістом п. 2 Положення, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Пунктом 30 Положення передбачено, що особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, або у разі наявності посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту.

Однак, вказаним Положенням також передбачено, що посвідчення водія, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після цього підлягає заміні. Заміна таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів.

Таким чином, особа, яка має постійне місце проживання на території України має право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні.

З аналізу наявного в матеріалах справи рішення органу ДМС про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 20.08.2024, протоколу про адміністративне правопорушення від 20.08.2024 та постанови про накладення адміністративного стягнення від 20.08.2024, суддя доходить висновку, що ОСОБА_1 права постійного проживання в Україні не має, перебуває на території України тимчасово, однак, з перевищенням дозволеного строку перебування 90 днів, та до органів ДМС для отримання документів на постійне проживання в Україні не звертався.

Отже, оскільки ОСОБА_1 перебуває на території України тимчасово, до органів ДМС для отримання документів на постійне проживання в Україні не звертався, суд доходить висновку, що такий на підставі пункту 30 Положення як особа, яка тимчасово перебуває на території України, має право на керування транспортними засобами за наявності посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, зокрема, виданого у Сполучених Штатах Америки.

З огляду на те, що судом встановлено наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія, виданого у Сполучених Штатах Америки, яке дає йому, як собі, яка тимчасово перебуває на території України, право керування транспортним засобом на території України, а також беручи до уваги ті обставини, що матеріалами справи, у тому числі переглянутим у судовому засіданні відеозаписом, не підтверджено обставин ненадання ОСОБА_1 для огляду працівникам патрульної поліції під час зупинки транспортного засобу посвідчення водія, суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме повторного протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 126, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

Закрити провадження у справі про притягнення громадянина США ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Суддя В. В. Чепка