Головуючий у суді першої інстанції: Гречана С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №757/16203/24-п

провадження №33/824/3699/2024

1 серпня 2024 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Шкоріна О.І.,

за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Охтирка Сумської області, працюючого юрисконсультом ТОВ «ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН», місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення - штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. на користь держави та стягнуто судовий збір на користь держави.

Згідно із постановою судді, 28.03.2024 о 13 год. 00 хв. у м. Києві по вул. Паркова дорога, 2, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Ford Fusion» д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «BYD Seagull» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями порушив вимоги п. п. 2.3б), 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі в цій частині на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що суд першої інстанції не врахував, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стало те, що водій іншого автомобіля створив аварійну ситуацію, раптово загальмував не перед пішохідним переходом, а майже його проїхавши. Він же не мав змоги уникнути зіткнення або здійснити маневр для того, щоб оминути автомобіль «BYD Seagull», адже справа знаходиться пішохідна дорога, а на зустріч їхали інші автомобіля.

Суд першої інстанції не перевірив факт причетності водія автомобіля «BYD Seagull» ОСОБА_2 до інших дорожньо-транспортних пригоди, за останні два місяці дана пригода є повторною.

Суд першої інстанції під час розгляду справи не дотримався вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого правопорушення, не проаналізував наявні у справі докази, пояснення та клопотання, а його висновок про доведеність вини апелянта у порушення Правил дорожнього руху є необґрунтованим, адже оскільки апелянт діяв в стані крайньої необхідності, відповідно в його діях відсутня вина, як необхідна складова адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 просив задовольнити доводи апеляційної скарги, та просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

ОСОБА_2 , будучи обізнаним про місце, день і час судового засідання, в засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що підстави для її задоволення відсутні у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приймаючи судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних доказів, а саме - протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 721913 від 28.03.2024, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.03.2024, в який міститься інформація щодо пошкоджень транспортних засобів, пояснення водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , долучені до протоколу.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Правила дорожнього руху України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України (п.1.1 ПДР України).

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.2.3б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п.13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Суд першої інстанції, проаналізувавши пояснення обох водіїв - учасників дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28.03.2024, схему дорожньо-транспортної пригоди, на якій графічно зображено ділянку дороги, де сталося ДТП, кінцеве положення транспортних засобів «Ford Fusion» д.н.з. НОМЕР_2 та «BYD Seagull» д.н.з. НОМЕР_3 з одночасним їх розташуванням у межах двох смуг, перелік зовнішніх пошкоджень транспортних засобів, врахувавши пояснення водіїв ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , дійшов правильного висновку про те, що у даній дорожній обстановці з технічної точки зору дії водія автомобіля марки «Ford Fusion» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 у порушенні вимог п.п.2.3б), 13.1 Правил дорожнього руху України перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що апелянт діяв в стані крайньої необхідності, оскільки водій автомобіля «BYD Seagull» д.н.з. НОМЕР_3 створив аварійну обстановку, раптово зупинившись на пішохідному переході, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Безпечна дистанція - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру (п.1.10 ПДР України).

Правильно встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 , рухаючись позаду автомобіля «BYD Seagull» д.н.з. НОМЕР_3 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не врахував швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом, який рухався попереду та зупинився на пішохідному переході.

За встановлених обставин відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності.

Сам по собі факт причетності водія ОСОБА_2 до інших дорожньо-транспортних пригод, на що звертає увагу в апеляційній скарзі апелянт, при цьому, зазначаючи, що за 20 років водійського стажу це перша у нього дорожньо-транспортна пригода, не має правового значення для вирішення питання про винуватість ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце за обставин, викладених у протоколі.

Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст.279, 280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ст. 124 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що постанова судді Печерського районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.124 КУпАП, є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна