Справа № 298/1547/24
Номер провадження 3/298/1022/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Ротмістренко О.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його

захисника адвоката Яцка В.Ю., розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м. Ужгород, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , аспіранта ДВНЗ «Ужгородський національний університет», за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №143096

від 16 липня 2024 року громадянин України ОСОБА_1 , 16 липня 2024 року 13 год.

41 хв. на околиці населеного пункту Великий Березний Ужгородського району Закарпатської області на відстані 2300 метрів до лінії державного кордону в районі 120 прикордонного знаку інспектором прикордонної служби відділення моніторингу обстановки був виявлений та затриманий під час спроби незаконного перетинання державного кордону в пішому порядку з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон в умовах воєнного стану. Своїми діями порушив вимоги ст.ст.9,12 Закону України «Про державний кордон» від 04.11.1991, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена за ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

22.08.2024 до суду надійшли заперечення у справі від ОСОБА_1 в якому вказано, що 15.07.2024 року ОСОБА_1 запланував піший похід Вододільним хребтом з села Волосянка. В телефонному режимі забронював собі номер в отелі «Ліан» в с. Волосянка. 16.07.2024 в касі залізничного вокзалу при придбанні квитка на електропотяг №6519 касир повідомила, що з огляду на ремонтні роботи електричка в період 15-20.07.2024 року прямуватиме тільки до станції у Великому Березному. Відтак, ОСОБА_1 придбав квиток до ОСОБА_2 . Прибувши на станцію Великий Березний, ОСОБА_1 вийшов на перон вокзалу з метою продовження поїздки до с. Волосянка на автобусі. На пероні залізничного вокзалу до нього підійшов чоловік та представився представником ДПСУ. На прохання представника ДПСУ він повідомив про причину, мету та наміри перебування на залізничній станції та надав для огляду паспорт громадянина України,посвідчення аспіранта УжНУ, військовий квиток з відомостями про оновлення облікових даних та повістку до Ужгородського РТЦК на 02.08.2024 року для отримання довідки про відстрочку. Після ознайомлення з документами зазначена особа повідомила його, що затримує за спробу незаконного перетину кордону.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення то такий складений невідомою особою, про яку відсутні дані, а саме докази того, що вона була задіяна на охорону державного кордону (наказ, розпорядження, відомості про посвідчення або будь-якого іншого документу, що посвідчує особу); відсутня схема, де саме мало місце правопорушення, на якій зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення, маршрут руху ніби-то порушника та лінію державного кордону, покази свідків, а також фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на причетність та умисел ОСОБА_1 на спробу перетину кордону в такий спосіб, яке ставиться йому у провину.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить жодних відомостей про особу, яка здійснила затримання ОСОБА_1 окрім фрази « інспектором прикордонної служби» за якою неможливо ідентифікувати посадову особу, яка вчинила процесуальну дію. Протокол про адміністративне правопорушення нічим не обгрунтований і не підтверджений жодним доказом. Отже, враховуючи зазначене, вина ОСОБА_1 є недоведеною та не встановленою, відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, а тому просить провадження у справі закрити .

У судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що наміру перетинати державний кордон України не мав. Приїхав до смт. Великий Березний потягом з метою подальшого походу в гори. На залізничній станції до нього підійшов прикордонник та звернувся до нього російською мовою. ОСОБА_1 зробив йому з цього приводу зауваження, після чого у нього попросили документи та спитали мету, з якою він перебував на території вказаного населеного пункту. ОСОБА_1 вказав, що приїхав сюди, оскільки має намір зробити дослідницький похід в гори. Однак його пояснення було залишено без уваги. У результаті його було затримано за спробу незаконного перетину кордону. Протокол складала жінка прикордонник, а в протоколі вказано особу чоловічої статі. Також не зазначено ким було затримано ОСОБА_1 .

Захисник у судовому засідання надав аналогічні пояснення. Також вказав, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано місце, час вчинення правопорушення, та не зазначено, які саме дії ОСОБА_1 свідчили про наявність ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та пояснення його захисника ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі, суддя встановила таке.

Згідно зі статтями 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , чи винен він у вчиненні такого і чи підлягає він адміністративній відповідальності, суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком), згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, протоколами про вилученні речей і документів, а також іншими вказаними у ній засобами і документами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, тягар доказування на предмет доведеності достатності доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення.

Обов`язок органу (особи), який склав протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За фабулою протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкриміновано спробу незаконного перетинання державного кордону України, в пішому порядку поза пунктами пропуску через державний кордон з України в Словацьку Республіку в умовах воєнного стану і такі його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Перетинання державного кордону поза пунктами пропуску через державний кордон може означати, що особа перетнула державний кордон: поза місцем розташування пункту пропуску; поза місцем, визначеним у пункті пропуску для безпосереднього перетинання державного кордону; хоча і в зазначеному місці, але в час, коли пункт пропуску не функціонував.

Відповідно спроба перетнути кордон поза пунктами пропуску через державний кордон означає певні умисні дії особи, спрямовані на те, щоб перетнути державний кордон: поза місцем розташування пункту пропуску; поза місцем, визначеним у пункті пропуску для безпосереднього перетинання державного кордону; хоча і в зазначеному місці, але в час, коли пункт пропуску не функціонував.

Разом з цим, у протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 , не вказано жодної вчиненої ним дії, яка б відповідала об`єктивній стороні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.204-1 КУпАП.

Так, наведення в описовій частині протоколу відомостей про виявлення та затримання ОСОБА_1 за спробу незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку поза межами пунктів пропуску в пішому порядку, без зазначення, в чому саме виразились дії ОСОБА_1 щодо вчинення такої спроби в пішому порядку, є неконкретним формулюванням обвинувачення.

З метою доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, посадовою особою до протоколу про адміністративне правопорушення долучено: протокол про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 16 липня 2024 року; копію паспорта громадянина України; довідку про результати проведення фільтраційно-перевірочних заходів з додатком від 16.07.2024; доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особі, до якої застосовано адміністративне затримання від 16.07.2024; письмове пояснення ОСОБА_1 з якого вбачається, що він з інкримінованим правопорушенням категорично не згоден, вину не визнає.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , доказів не дає підстав для висновку у вчиненні ним правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Жодних доказів, які б могли прямо чи опосередковано вказувати на наявність ознак вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, матеріали адміністративної справи не містять.

Так, суддя критично оцінює такі докази, як протокол про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 16.07.2024, довідку про результати проведення фільтраційно-перевірочних заходів з додатком від 16.07.2024, оскільки такі не можна вважати об`єктивними доказами у справі.

При цьому суддя враховує ту обставину, що ОСОБА_1 є місцевим жителем, затриманий у світлий час доби, при цьому у нього не виявлено предметів, що могли б прямо чи опосередковано указувати на намір незаконного перетину кордону (паспорт громадянина України для виїзду за кордон, гроші в іноземній валюті). Також суддя зауважує, що ОСОБА_1 являється аспірантом в УЖНУ, що спростовує наявність у нього мети ухилятися від військової служби, що могло б бути причиною незаконного перетину державного кордону України, а також те, що його діяльність безпосередньо пов`язана з дослідженням гірських місцевостей. Також суддя враховує пояснення ОСОБА_1 від 16 липня 2024 року, з яких вбачається, що реалізуючи свій намір пройтися Вододільним хребтом, 16.07.2024 на залізничному вокзалі мав намір придбати квиток до станції Волосянка, де в готелі ОСОБА_4 попередньо замовив номер на одну ніч.

Також, до матеріалів навіть не долучено відповідних документів на підтвердження місця, де було затримано ОСОБА_1 , а також його належності до контрольованого прикордонного району. Також в матеріалах справи відсутні відомості стосовно особи, що затримувала ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Тому суддя приходить до висновку, що до суду не надано належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, які б беззаперечно свідчили про наявність в його діях складу вказаного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи положення ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст. ст. 247, 283, КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за

ч.1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі

п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Великоберезнянський районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя Ротмістренко О.В.