Справа № 570/3577/24
Номер провадження 3/570/1868/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2024 року м.Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Красовський О.О., розглянувши в залі суду в місті Рівному матеріали, які надійшли від ВП №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , не працюючої, паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 29.08.2014 р. Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області,

за ч.2 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу, 21.06.2024 року о 12 год. 20 хв. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , неналежно виконувала обов`язки щодо виховання свого сина віком 7 років, а саме: знаходилася в стані алкогольного сп`яніння та залишила дитину без нагляду, чим порушила вимоги ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства", та вчинила правопорушення повторно протягом року.

В судовому засідання ОСОБА_1 свою вину не визнала, пояснила, що сина одного не залишає ніколи, тому що він має інвалідність. У стані сп`яніння не перебувала.

Вважаю, що вина ОСОБА_1 не підтверджена наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні порушення є, зокрема своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи. Згідно ст. 253 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП полягає в ухиленні батьків, або осіб, які їх заміняють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Однак, протокол та додані до нього матеріали не розкривають, в чому саме виявилося таке невиконання батьківських обов`язків.

Так, відповідно до пояснень особи, вона належним чином виховує сина та піклується про нього. У справі відсутні докази на спростування пояснень матері дитини. Вказані обставини, в своїх сукупності, свідчать про те, що ОСОБА_1 не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання сина. Вона вживає всіх залежних від неї та можливих заходів для забезпечення належних умов життя, здоров`я, розвитку та виховання дитини. Суду не надано будь-яких доказів, які б поза розумним сумнівом вказували про те, що ОСОБА_1 не виконує обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання по відношенню до сина.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, серед іншого, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, викладеної зокрема в рішенням «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), суд має бути неупередженим і безстороннім і не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Беручи до уваги вищевикладене суд приходить до висновку про недоведеність перед судом події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, наявні підстави для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Справу стосовно ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.184 КУпАП - закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Красовський О.О.