"13" серпня 2024 р. Справа № 363/3683/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши матеріали, які надійшли від Вишгородського РУП в Київській області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

21.07.2024 року о 05 год. 01 хв. в м. Вишгороді по вул. Ягідній, 2, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ SENS д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, млява мова). Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» №6820 в присутності двох свідків. Результати тесту становлять 1,27% проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не прибув, причини неявки не повідомив, однак подав письмові заперечення.

Відтак, справу слід розглянути у його відсутність, неявка до суду якого згідно вимог ст. 268 КУпАП розгляду справи не перешкоджає, коли останній подав заперечення.

У вказаних запереченнях ОСОБА_1 з посиланням на ст. 63 Конституцію України, від пояснень даних ним поліцейським на місці складання протоколу відмовився. Також зазначив, що в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також те, що після проведення тесту на алкотестері, працівники поліції не запитали в нього, чи згоден він з таким результатом. Крім того зазначив, що підстав для його огляду не було, оскільки він поводив себе адекватно, чітко відповідав на запитання та висловлював свої заперечення. Також зазначив, що у справі немає документального підтвердження правомірності його зупинки. Просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Так, зазначені в протоколі обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 285611 від 21.07.2024 року, результатом тесту на приладі «Drager 6820» №6820 від 21.07.2024 року, направленням на огляд водія ТЗ з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «Вишгородська ЦРЛ» від 21.07.2024 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 21.07.2024 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 21.07.2024 року, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 21.07.2024 року, копією посвідчення водія ОСОБА_1 , витягом з бази ІПНП та даними відеозапису.

Відповідно до п. 2.9.а. ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 266 КУпАП визначено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

При досліджені долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери співробітника поліції встановлено, що ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ SENS д.н.з. НОМЕР_1 та зупинився в м. Вишгороді на блокпосту, шукаючи допомоги в своїх справах у поліцейських, які виявили в нього ознаки алкогольного сп`яніння, що виражалося у неадекватній поведінці, підвищеній балакучості, млявій мові та нестійкій ході.

ОСОБА_1 співробітниками поліції роз`яснено його права, залучено свідків і запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим на пропозицію поліцейських останній погодився пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу в присутності свідків та під відеофіксацію. Результат тесту з використанням приладу «Драгер» №6820 показав 1,27% проміле.

Під час складання протоколу та оформлення матеріалів, ОСОБА_1 під відеозапис на неодноразові запитання співробітників поліції послідовно погоджувався з результатами огляду, визнав, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та вживав алкогольні напої перед керуванням транспортним засобом, погоджувався сплатити штраф. Тоді ж поліцейськими неодноразово роз`яснено ОСОБА_1 санкцію ч. 1 ст. 130 КУпАП та судовий порядок накладення стягнення.

Також з відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 під відеофіксацію на пропозицію поліцейських щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився та з метою уникнення від відповідальності при підписанні результату тестування на алкоголь умисно здійснив недостовірний запис про його незгоду з ним, прямо зазначивши, що судом такий доказ, в результаті такого його допису, прийнято не буде.

Поведінка ОСОБА_1 на відео свідчить про те, що останній намагався уникнути відповідальності та поводився неадекватно в обстановці, в якій опинився, внаслідок чого такі дії останнього суд сприймає критично та не на його користь.

У той же час, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 21.07.2024 року ОСОБА_1 зазначив про свою згоду із отриманими результатами. Вказаний акт оформлено належний чином, підписано поліцейським, свідками та самим ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу, що досліджений судом відеозапис є безперервним, підтверджує зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення фактичні обставини та ґрунтується на вимогах п.п. 4, 5 Розділу П Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року, ст.ст. 251, 266 КУпАП і ст. 19 Конституції України.

Зі справи ніщо не вказує на те, що долучений до справи відеозапис, зібрано з істотним порушенням прав, свобод та інтересів інших осіб.

Підстав вважати цей доказ неналежним, недопустимим і недостовірним у суду немає, будь-які відомості та ознаки недостовірності долученого до протоколу відеозапису в справі відсутні.

Відтак, з відеозапису та сукупності матеріалів справи, у суду не залишається сумнівів, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Про зазначене також показали свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у своїх письмових поясненнях, з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ SENS д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, та який на місці зупинки продув газоаналізатор «Драгер», показник якого становив 1, 27% проміле. Водій поводив себе не адекватно, розмовляв мляво, з ротової порожнини якого відчувався різкий запах алкоголю. ОСОБА_1 повідомив, що вживав алкогольні напої та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився.

Доводи ОСОБА_1 про те, що показання свідків написаних на бланку є ідентичними суд відкидає, оскільки їх письмові пояснення повністю узгоджуються зі змістом відеозапису, обставинами протоколу та сукупністю зібраних доказів, які сумнівів у суду не викликають, а тому підстав для виклику свідків та їх допиту в суді, суд не вбачає.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що останній не підтримує та відмовляється від своїх показань, викладених в матеріалах справи згідно ст. 63 Конституції України, то суд зазначає, що вказана стаття дає особі право відмовитися від дачі показань, однак не надає права, зловживаючи своїми процесуальними правами і діючи недобросовісно, вчиняти відповідні процесуальні дії під час оформлення протоколу і здійснення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а в подальшому спростовувати в суді свої ж власні твердження та вчинені процесуальні дії.

Фактично в своїх запереченнях ОСОБА_1 не виклав жодних пояснень щодо фактичних обставин подій, не зазначив, чи керував він автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Своєї обґрунтованої і переконливої версії події, за якої б убачалося, що він ПДР України за обставин викладених у протоколі не порушував, ОСОБА_1 суду не надав.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, відсутність запитання працівників поліції після проведення тесту на алкотестері про його згоду з таким результатом, відсутність підстав для його огляду та відсутність документального підтвердження правомірності його зупинки повністю спростовується даними відеозапису та матеріалами справи.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що відомості викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху є достовірними та підтверджені зазначеними вище доказами.

За таких підстав, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а його вину у тому, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, доведено повністю.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП, пом`якшують або ж обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також з метою запобігання вчиненню нових правопорушень, буде доречним застосувати щодо нього стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 відноситься до категорій осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При обранні стягнення суд ураховує конкретні обставини справи та дані про особу правопорушника

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 33, 130, 283 і 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП України судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави.

Повний текст постанови складено 15 серпня 2024 року.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Суддя