Номер провадження: 33/813/1490/24
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.,

захисника особи, яка притягується до відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Євсюкова Євгена Петровича в інтересах ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м.Одеси від 22 квітня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Короткий зміст судового рішення

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 22.04.2024 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_2 визнано винним у порушенні вимог п.2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.01.2001 №1306 (далі-ПДР), які полягали в тому, що він 22.03.2024 о 17.23 в м. Одесі по вул. Люстдорфська дорога, 27, буд.46 керував транспортним засобом Mitsubishi Outlander, н/з НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія із застосуванням технічного приладу «Drager Alkotest 7510». Результат огляду позитивний 1,00 проміле.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Київського районного суду м.Одеси від 22.04.2024 та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, захисник послався на те, що справа розглянута за відсутності ОСОБА_2 , який будучі громадянином Китайської Народної Республіки, не розуміючи поліцейських, але розуміючи, що на нього були складені якісь адміністративні матеріали, 03.05.2024 звернувся до АО «Авторитет» з метою отримання правової допомоги. 08.05.2024 представнику ОСОБА_2 була надана копія постанови суду та матеріали для ознайомлення. Саме з цього часу, за позицією сторони захисту, отримано можливість оскаржити винесене судове рішення, а причини, з яких його було пропущено можуть бути визнані поважними з підстав: ненадання перекладача та адвоката, можливості бути ознайомленим з матеріалами адміністративної справи та необхідністю прибути у судове засідання.

Скарга обґрунтована тим, що:

- одразу після зупинки ОСОБА_2 повідомив поліцейським, що не розуміє їх та йому потрібен перекладач та адвокат, на що поліцейські йому відмовили;

- поліцейські не повідомили про підстави зупинки;

- ОСОБА_2 не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у відповідному медичному закладі;

- в протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду зазначені недостовірні відомості щодо наявності ознак сп`яніння, що спростовується доданими відеозаписом;

- акт огляду та роздруківка з газоаналізатора «Драгер» не були надані ОСОБА_2 ;

- ОСОБА_2 не розумів, що на нього складений протокол, тому він не міг бути згодний або не згодний з результатами огляду. Поліцейські не запропонували пройти огляд у медзакладі та не складено відповідне направлення на огляд водія;

- при складенні протоколу громадянину ОСОБА_2 не були роз`яснені у встановленому порядку права з залученням перекладача, що є грубим порушенням права на захист;

- представники Національної поліції звертались до ОСОБА_2 за допомогою російської мови, оскільки їм здалось, що останній розуміє окремі слова російською, при цьому достовірно не знаючи його рівень володіння російською, а також порушуючи вимоги українського законодавства щодо використання державної мови при виконання своїх службових повноважень представниками влади;

- в чому був виражений умисел ОСОБА_2 вчиняти адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП не відомо, жодного належного доказу на підтвердження керування ним транспортним засобом в стані сп`яніння не долучено.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Євсюков Є.П. в інтересах ОСОБА_2 підтримав клопотання про поновлення строків, доводи та вимоги апеляційної скарги.

Висновки щодо строків на апеляційне оскарження

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.

Частина 1 ст.268 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

З матеріалів справи встановлено, що справа розглянута 22.04.2024 за відсутності особи, що притягується до відповідальності, яка повідомлена судом про дату, час та місце розгляду справи за номером телефона, наданим під час складання адміністративних матеріалів, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток Viber та протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.1,10). Вказаний номер телефона зазначений також у договорі про надання правової допомоги за №03Є05 від 03.05.2024 (а.с.31).

Разом з тим, матеріали справи не містять даних про направлення судом у виконання вимог ч.1 ст.285 КУпАП копії постанови суду особі, яка притягується до відповідальності.

06.05.2024 захисник Євсюков Є.П. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії постанови суду, яка виконана 08.05.2024 (а.с.14-15).

14.05.2024 захисник Євсюков Є.П. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою на постанову Київського районного судум.Одеси від 22.04.2024,яка, серед іншого, містить клопотання про поновлення строків на апеляційне скарження.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07.07.1989).

ОСОБА_2 , будучі обізнаним про наявність матеріалів про адміністративне правопорушення відносно нього та про слухання справи Київським районним судом м.Одеси 22.04.2024, до суду першої інстанції до 06.05.2024 не звертався з будь-якими заявами, клопотаннями, письмовими поясненнями тощо, рухом справи не цікався.

Разом з тим, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів направлення особі, що притягується до відповідальності, у виконання вимог ч.1 ст.285 КУпАП копії постанови суду та з метою забезпечення права ОСОБА_2 на доступ до правосуддя, апеляційний суд дійшов висновку про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м.Одеси від 22.04.2024.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін, з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: керування в стані алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується такими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №852618 від 22.03.2024, яким зафіксовано, що ОСОБА_2 22.03.2024 о 17.23 в м.Одесі по вул.Люстдорфська дорога, 27, буд.46 керував транспортним засобом Mitsubishi Outlander, н/з НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія із застосуванням технічного приладу «Drager Alkotest 7510 ARMF-0306». Результат огляду позитивний 1,00 проміле. Тест №1019. Від керування транспортним засобом відсторонений. Від підпису протоколу ОСОБА_2 відмовився, про що зроблено відповідний запис;

- роздруківкою результатів освідування за допомогою алкотестера «Драгер», відповідно до якої результат складає 1,00 ‰, від підпису якої ОСОБА_2 також відмовився;

- наявними відеозаписами, якими зафіксовано процес проходження ОСОБА_2 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager. За результатами тесту на газоаналізаторі «Драгер» виявлено у водія 1,00‰ алкоголю. При цьому, не заперечував проти виявлених результатів Алкотеста Драгер та наполегливо намагався «вирішити з поліцейськими виникле питання», за що неодноразово був попереджений поліцейськими про кримінальну відповідальність, в результаті чого викликана СОГ на місце зупинки;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначені виявлені у водія ознаки алкогольного сп`яніння та результат огляду 1,00 проміле, від підпису ОСОБА_2 відмовився, що відображено в акті;

- довідками старшого інспектора ВАП УПП в Одеській області М.Бойко про не притягнення ОСОБА_3 протягом року до відповідальності за ст.130 КУпАП та отримання 30.03.2010 посвідчення водія.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст.266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі- Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Так, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи щодо обставин проходження водієм ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Долучені відеозаписи повністю відображають проходження огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння на місці у встановленому порядку та є належним доказом у справі.

У протоколі зафіксовано адміністративне правопорушення керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та зазначено про проведення огляду зі згоди водія на місці зупинки у встановленому порядку за допомогою приладу Драгер під відеозапис.

Висновок поліцейських про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння підтверджується роздруківкою з Alkotest 7510, прилад ARLM 0546, принтер ARMD 0546, тест 1019, результат 1,00‰, а також актом огляду, в якому зазначені виявлені у водія ознаки алкогольного сп`яніння- запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та результат огляду з використання спеціалізованого технічного засобу газоаналізатора Драгер 1,00 проміле.

Доводи апеляційної скарги щодо невручення водієві роздруківки та акту огляду не заслуговують на увагу, оскільки водій фактично відмовився від ознайомлення зі складеними адміністративними матеріалами, тому за Інструкцією вказані документи не були вручені йому.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення процедури огляду є необґрунтованими. Вказані доводи спростовуються наявними в матеріалах справи відеозаписами, з яких встановлено, що працівник поліції надав ОСОБА_2 новий та герметично запакований мундштук, який той самостійно відкрив, після цього поліцейським проведено контрольний забір повітря, роз`яснено водію порядок проходження огляду (при цьому поліцейські спілкувались з водієм англійською мовою, через його доньку, яка перекладала, а також за допомогою програмного перекладу на телефоні) і проведено процедуру освідування під відеофіксацію. З огляду на вказане, доводи апелянта щодо не забезпечення ОСОБА_2 перекладачем під час складання адміністративних матеріалів, не ґрунтується на відповідній правовій основі.

Так, відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376, протокол про адміністративне правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення може бути підписано також цими особами. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу про адміністративне правопорушення, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його. У разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право користуватись послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, в провадженні у справі про адміністративне правопорушення мають бути забезпечені права, передбачені статтею 268 КУпАП, в тому числі право користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватись послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

За змістом ч.1 ст.274 КУпАП перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

Згідно пункту 1.3 Порядку ведення Державною міграційною службою України Довідково-інформаційного реєстру перекладачів, затвердженого наказом Міністерством внутрішніх справ України від 11 березня 2013 року №228 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 травня 2013 року за №801/23333, реєстр перекладачів це веб-сторінка офіційного веб-сайту ДМС України, що містить відомості перекладачів, які можуть залучатися органами державної влади для надання послуг перекладу під час розгляду заяв та проведення співбесід з біженцями та іншими категоріями мігрантів, під час здійснення їх затримання, забезпечення надання їм правої допомоги, розгляду адміністративним судами справ щодо біженців та видворення з України іноземців та осіб без громадянства, здійснення досудового розслідування та розгляду судами кримінальних проваджень і справ про адміністративні правопорушення, вчинені біженцями та іншими категоріями мігрантів на території України.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (підпункт «е» п.3 ст.6 Конвенції) та практики ЄСПЛ перекладач необхідний у кримінальному процесі, якщо особа не розуміє або не розмовляє мовою судочинства в обсязі, достатньому для розуміння перебігу судового процесу та участі в розв`язанні питання, яке для неї мало вирішальне значення, або особа за рівнем володіння мовою не здатна на ведення свого захисту та висувати на розгляд суду свою версію без допомоги перекладача.

Верховний Суд у постанові від 03.07.2018 у справі №176/407/17 зробив правовий висновок: розуміння зазначених обставин охоплює виключно їх мовно-комунікативний аспект, але не стосується правового механізму здійснення захисту, оскільки перекладач надає комунікативну, а не правову допомогу, що є функцією захисника. Для констатації факту порушення права особи на захист через незабезпечення обвинуваченого послугами перекладача установлення зазначених обставин має бути «поза розумним сумнівом». При цьому чинниками для з`ясування розуміння особою зазначених обставин Конвенція та практика ЄСПЛ визначають: 1) тривалість проживання у державі ведення судочинства; 2) рівень освіти, час та місце її здобуття; мова навчання; 3) рід занять, спосіб життя та обсяг комунікації.

Європейський Суд з прав людини має сталу практику щодо розгляду справ із дотриманням права на допомогу перекладача, як однієї зі складових прав обвинуваченого на захист у контексті дотримання права на справедливий судовий розгляд, що зафіксовано у декількох рішеннях цього Суду, зокрема: «В контексті права на справедливий судовий розгляд, гарантованого ст. 6-3, підпункт (е), означає, що обвинувачений, який не розуміє мови, що використовується, або не розмовляє на ній, має право на безоплатну допомогу перекладача для письмового або усного перекладу всіх документів чи заяв по порушеній проти нього справі, що необхідні йому для розуміння того, що відбувається, та гарантувати його права» (Справа «Шабельник проти України», рішення від 19.02.2009).

З матеріалів справи, зокрема відеозапису, вбачається, що ОСОБА_2 , як зазначалось вище, користувався застосунком перекладання через телефон та через свою доньку під час спілкування з працівниками поліції, розумів їх, виконуючи їх вимоги, неодноразово наполегливо «намагався вирішити питання» з поліцейськими, усвідомлював всю інформацію, яка повідомлялася йому працівниками поліції. При цьому, з проханням щодо забезпечення його права на перекладача ОСОБА_2 не звертався, що в свою чергу спростовує відповідні доводи апелянта в цій частині. Більш того, на питання поліцейського відповів, що трохи розуміє російську мову. Крім того, поліцейські спілкувались з ним і англійською мовою; і через доньку, яка перекладала; і через його знайомих, як тих, що прибули на місце зупинки, так і тих, хто телефонував йому на мобільний номер телефона.

Також судом апеляційної інстанції враховано, що договір про надання правової допомоги з АО «Авторитет», оригінал якого надано суду апеляційної інстанції, підписаний ОСОБА_2 і складений українською мовою, що свідчить про розуміння останнього української мови. При цьому, з наявних відеозаписів вбачається, що на питання поліцейського чи розуміє ОСОБА_2 російську мову, донька, яка була пасажиром в даному авто, повідомила про розуміння ним російської мови (відео БК 471721 проміжок часу 00:35 00:40 хв).

Слід зазначити, що відповідно до вимог ст.16 КУпАП іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України.

Окрім цього, враховано, що ОСОБА_2 проживає на території України ( АДРЕСА_1 ), має посвідчення водія, видане УДАІ ГУ МВС України в м.Києві, посвідку на проживання в Україні, а тому, з урахуванням цих та інших обставин справи, суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що, оскільки він абсолютно не розуміє української мови, а зібрані посадовими особами поліції, під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, докази, слід визнати недопустимими, оскільки достатні підстави для такого висновку відсутні.

Таким чином, під час складення адміністративних матеріалів за частиною першою статті 130 КУпАП працівниками поліції було дотримано права ОСОБА_2 , передбачені Конституцією України та статтею 268 КУпАП.

Доказів зворотного матеріали справи не містять та стороною захисту суду не надано.

Також судом враховано, що ОСОБА_2 в подальшому зі скаргами на дії поліцейських при оформленні протоколу не звертався, а тому доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції були допущені порушення при огляді на стан сп`яніння є необґрунтованими та спростовуються наявними доказами. Внаслідок чого, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.

З наявних відеозаписів, що досліджені судом апеляційної інстанції в судовому засіданні, вбачається, що водій після проведення огляду не висловлював свою незгоду з його результатами. Зокрема, з відеозаписів БК 471721 у проміжку часу 09:45 13:15 хв. вбачається, що на неодноразові запитання поліцейського чи погоджується ОСОБА_2 з результатом огляду, проведеного поліцейськими у встановленому порядку на місці зупинки, що переведені йому його донькою, ОСОБА_2 не висловлював своєї незгоди, тому підстав для пропозиції проведення огляду у медзакладі у працівників поліції з огляду на положення Інструкції не було.

Доводи апелянта про не оголошення причини зупинки не впливають на правильність висновків щодо наявності складу адміністративного правопорушення. Слід зазначити, щоз огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, не згода водія із причинами зупинки або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки. Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п.2.5 ПДР України. Матеріали справи не містять даних про оскарження ОСОБА_2 у встановленому порядку дій працівників поліції.

Посилання апелянта на відсутність направлення водія на проходження огляду у закладі охорони здоров`я є необґрунтованими з огляду на таке.

Системний аналіз положень ст. 266 КУпАП, вищезазначених Інструкції та Порядку дає підстави стверджувати про те, що письмове направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я складається поліцейським у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки або в разі незгоди з результатами такого огляду (п.п 8, 12 Інструкції; п. 6 Порядку). При цьому, законом не передбачено його обов`язкове складання у разі фактичного погодження з результатами огляду. Такий документ є лише підставою для проведення огляду в закладі охорони здоров`я та надається лікарю вказаного закладу.

Щодо не забезпечення права на захист, слід зазначити, що діючим законодавством не передбачено присутність адвоката під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. ОСОБА_2 скористався своїм правом на захист шляхом укладання з АО «Авторитет» договору про надання правової допомоги від 03.05.2024. В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник в інтересах ОСОБА_4 приймав участь, надав свої пояснення по суті справи та заперечення проти складених матеріалів, тобто право на захист не було порушено.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності на відеозаписах видимих ознак алкогольного сп`яніння не заслуговують на увагу, оскільки за положеннями Інструкції саме до компетенції поліцейського відносить встановлення ознак сп`яніння.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

За позицією апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395.

Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2007 у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_2 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Враховуючи положення ст.251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а постанова суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м.Одеси від 22 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м.Одеси від 22 квітня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Артеменко