Справа № 577/3064/24
Провадження № 3/577/1022/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" серпня 2024 р. м. Конотоп

Суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області Буток Т.А., при секретарі Кузнєцовій О.Л., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Антоненка І.Є., розглянувши матеріали, які надійшли від Конотопського РВП ГУНП України в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, не працюючої, ідентифікаційний номер не встановлено,

за ст. 124, 122-4, 130 ч. 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Права у відповідності до ст. 268 КУпАП роз`яснені.

В С Т А Н О В И В:

31.05.2024 року о 21 год. 40 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Nissan Primera, н/з НОМЕР_1 , в м. Конотоп Сумської області по пр. Миру, здійснюючи рух заднім ходом не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не звернулася за допомогою до сторонніх осіб та здіснила зіткнення з припаркованим автомобілем Порш Каен, н/з НОМЕР_2 , в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 780429 31.05.2024 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Nissan Primera, н/з НОМЕР_1 , в м. Конотоп Сумської області по пр. Миру, скоїла дорожньо-транспортну пригоду, а саме: здійснюючи рух заднім ходом не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не звернулася за допомогою до сторонніх осіб та здіснила зіткнення з припаркованим автомобілем Порш Каен, н/з НОМЕР_2 , в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, після чого залишила місце ДТП, чим порушила вимоги п. 2.10А Правил дорожнього руху України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 780412, 31.05.2024 року ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди з її участю, вживала алклголь (шампанське), чим порушила вимоги п. 2.10 є Правил дорожнього руху України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КупАП.

В судовому засіданні порушник ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень за ст. 122-4 та ст. 130 ч. 4 КУпАП не визнає та пояснила, що 31.05.2024 року близько 21 год. 00 хв. на автомобілі Nissan Primera, н/з НОМЕР_1 , з подругою ОСОБА_2 приїхали до магазину Фора за продуктами, припаркувалися на стоянці біля готелю Україна. Пішли у магазин, скупилися. В цей час їй зателефонував чоловік ОСОБА_3 , під час розмови вони сильно посварилися. Вона розхвилювалася, запропонувала ОСОБА_2 купити пляшку шампанського та посидіти, поспілкуватися. Сіли в припарковану машину та поїхали в гаражний кооператив № 1 по вул. Усп.-Троїцька в м. Конотоп. Приїхавши в гаражний кооператив, поставили машину в гараж. Відкрили шампанське, сиділи, спілкувалися, жалілися одна одній на жіночу долю. Після 22 год. 00 хв. на телефон почали надходити дзвінки від чоловіка. Оскільки, вона була на нього розлючена, то не відповіла, про те після десятого виклику, зрозуміла, що щось трапилося, та відповіла йому на черговий телефонний дзвінок. Чоловік повідомив, що додому приїхали працівникі поліції, стверджують, що вона поцарапала чужу машину. Вона швиденко пішла додому, дійсно вдома були працівникі поліції, які повідомили що вона скоїла ДТП, на стоянці біля готелю Україна зачепила автомобіль Порш Каен. Працівники поліції склали на неї протоколи про адміністративне правопорушення. Про те умислу на вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та 130 ч. 4 КУпАП в неї не було, оскільки вона не знала, що вчинила ДТП. Пошкодження на автомобілях були не значні, тільки подряпини, що підтверджує, що ДТП було без зіткнення, і вона не відчула, що скоїла його. Зразу вирішилаи питання щодо відшкодування шкоди власниці Порш Каен, яка претензій до неї не має.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що 31.05.2024 року ввечері поїхали на автомобілі ОСОБА_1 в магазин Фора за покупками. Під час телефонної розмови ОСОБА_1 з чоловіком вони посварилася, вона дуже розхвилювалася та запропонувала купити пляшку шампанського та посидіти. Сіли в машину, поїхали в гаражний кооператив № 1. Приїхали в кооператив, поставили машину в гараж. Відкрили шампанське, сиділи, спілкувалися. Приблизно о 22 год. 00 хв. ОСОБА_1 почав дзвонити її чоловік ОСОБА_3 , який повідомив, що додому приїхали працівникі поліції, які повідомили що ОСОБА_1 скоїла ДТП на стоянці біля готелю Україна, зачепила автомобіль Порш Каен. Проте, при виїзді зі стоянки вона не чула ніякого удару.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 31.05.2024 року ввечері перебував на пл. Миру, 1А/55, там проживає його матір, вона погано себе почувала, декілька днів вимушений був у неї ночувати, бо вона дуже слаба. Близько 22 год. 00 хв. у двері подзвонили, відкривши побачив працівника поліції, якій повідомив, що за участі автомобіля Nissan Primera, н/з НОМЕР_1 , було вчинено ДТП. Машина зареєстрована на його матір ОСОБА_4 . Він повідомив працівнику поліції, що на автомобілі цього вечора їздила його дружина і зателефонував їй. Разом з поліцейським поїхали додому. Під під`їздом чекала дружина ОСОБА_1 . Коли працівник поліції почав розповідати дружині про ДТП, вона буже здивована, пояснювала, що в ДТП цього вечора не попадала. На їхньому автомобілі була тільки єдина подряпина, інших пошкоджень не було.

Захисник Антоненко І.Є. в судовому засіданні просить визнати ОСОБА_1 невинуватою та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 130 ч. 4 КпАП України, оскільки в неї був відсутній умисел на їх вчинення.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника, допитавши свідків, дослідивши докази, вважає, що провадження за ст. 122-4, 130 ч. 4 КУпАП підлягає закриттю, виходячи із наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.к

Завданням Кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Враховуючи вимоги ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписи ст. 251, 254 КУпАП передбачають, що обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

На підставі цих вимог закону, а також ст. 251, 252 КУпАП суд у постанові повинен навести докази вини особи у вчиненні правопорушення та дати їм належну оцінку в їх сукупності.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає настання відповідальності водія транспортного засобу за умови, що ця особа порушила Правила дорожнього руху та якщо внаслідок цього порушення були пошкодженні транспортні засоби, вантаж, автомобільні дороги, залізничні переїзди, дороги споруди чи інше майно. Таким чином об`єктом зазначеного виду правопорушення є суспільні відносини у сфері власності, тобто внаслідок правопорушення зачіпаються інтереси інших осіб, а не самого правопорушника.

Об`єктивна сторона цього ж правопорушення також передбачає настання наслідків у вигляді майнової шкоди, при цьому майнова шкода задається не особі, яка вчинила правопорушення, а іншим фізичним чи юридичним особам.

Вина ОСОБА_1 стверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 780428 від 31.05.2024 року, даними схеми дорожньо-транспортної пригоди від 31.05.2024 року, наявними в матеріалах її власними письмовими поясненнями та поясненнями ОСОБА_5 , іншими матеріалами справи.

Ст. 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1.10 ПДР України, під залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди слід розуміти дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Тобто, з суб`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП характеризується наявністю виключно прямого умислу.

За змістом ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення вважається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер свого діяння, передбачала його шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Однак, матеріали справи не містять доказів того, що залишаючи місце ДТП ОСОБА_1 мала на меті приховати факт такої пригоди. Письмові пояснення ОСОБА_5 , відсутність претензій з боку іншого учасника ДТП, свідчать про відсутність у неї умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Отже, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Пункт 2.10 «є» ПДР України вказує, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 4ст. 130 КУпАП визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

За клопотанням ОСОБА_1 та його захисника в судовому засіданні був досліджений оптичний диск з відеозаписом та при перегляді відеофайлів встановлено, що після приїзду працівників полоції поведінка ОСОБА_1 адекватна, вона не розуміла, про що йде мова, була дуже сильно здивована, коли працівникі поліції повідомили її, що вона вчинила ДТП.

Жодних неспростовних доказів матеріали справи не містить, а протоколи про адміністративні правопорушення самі по собі не можуть слугувати беззаперечним доказом винуватості порушника у вчиненні порушень.

При цьому всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України».

Згідно вказаної позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КупАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99),Європейський суд з прав людинизазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Ст. 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

При цьому, згідно положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні інші належні та/або допустимі докази, які б поза розумним сумнівом підтверджували обставини, викладені в протоколах про адміністративне правопорушення, тому суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушені, передбачених ст.ст. 122-4, 130 ч. 4 КупАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 7, 9, 36, 122-4, 124, 130 ч. 4, 247 ч. 1 п. 1, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4, 130 ч. 4 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Стягнути з ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору на користь держави на рахунок: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Т. А. Буток