Справа № 643/7063/24
Провадження № 3/643/2530/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2024 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

23.06.2024 о 19 год. 45 хв. у м. Харкові по пр. Ювілейному, буд. 68, водій авто «Chevrolet», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції та скоїла наїзд на припаркований автомобіль «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 . При ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Крім того, 23.06.2024 о 19 год. 45 хв. у м. Харкові по пр. Ювілейному, буд. 68, водій авто «Chevrolet», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 керувала автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння: порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820» та від проходження огляду в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ» водій ОСОБА_1 відмовилась у присутності двох свідків.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не визнала, оскільки 23.06.2024 року вона весь день відпочивала на Безлюдовці і вживала алкогольні напої. За кермо належного їй автомобіля вона не сідала. Транспортним засобом керував її цивільний чоловік і саме він скоїв ДТП. Відтак, у ОСОБА_1 не було підстав для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки вона не керувала транспортним засобом.

Потерпілий у судовому засіданні пояснив, що 23.06.2024 року він припаркував свій автомобіль «Toyota Camry» і пішов у справах. Коли повернувся то побачив, що його автомобіль вдарив інший автомобіль. Свідки розповіли, що автомобіль потерпілого пошкодив транспортний засіб «Chevrolet», за кермом якого була дівчина, білявка в рожевій сукні. Свідок побачив у себе на лобовому склі записку з номером телефону. Після цього він викликав поліцію. Надалі прийшла ОСОБА_1 зі своїм цивільним чоловіком. Спочатку вона підтверджувала, що була за кермом та пропонувала вирішити питання і відшкодувати завдані збитки, однак дізнавшись, що потерпілий викликав поліцію категорично від цього відмовилася і стала наполягати на тому, що за кермом автомобіля був її цивільний чоловік.

ІІІ. Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Пункт 12.1. Правил дорожнього руху передбачає, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пункт 13.1. Правил дорожнього руху передбачає, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до вимог пункту 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У пункті 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідальність за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння передбачена статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ІV. Оцінка суду.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 23.06.2024 року серії ААД № 910507, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;

- протоколом про адміністративне правопорушення від 23.06.2024 року серії ААД № 910506, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;

- схемою ДТП від 23.06.2024 року;

- відеозаписами з нагрудної камери працівників поліції;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 ;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 ;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 ;

- рапортом працівника поліції;

- показами допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_3 , який зазначив, що 23.06.2024 року він перебував на балконі своєї квартири, дивився з вікна та палив. В цей час автомобіль «Chevrolet» скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем «Toyota Camry». З водійської сторони автомобіля «Chevrolet» вийшла білява дівчина у рожевій сукні, якою є присутня у судовому засіданні ОСОБА_1 . Деякий час вона ходила біля авто та дивилася пошкодження, після чого перепаркувала свій автомобіль та пішла, залишивши на лобовому склі автомобіля «Toyota Camry» записку з номером телефону. У подальшому ОСОБА_1 повернулася разом з чоловіком. Одразу після ДТП свідок викликав поліцію, повідомивши їм всі обставини події. Після приїзду поліції свідок вийшов до них та надав письмові пояснення;

- показами допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_4 , яка зазначила, що 23.06.2024 року вона прийшла у гості до свої сестри та її чоловіка ОСОБА_3 . Вони стояли на балконі разом з ОСОБА_3 . Він дивився з вікна та палив. В цей час свідок почула звук удару автомобілів. Сам момент ДТП свідок не бачила, однак виглянувши у вікно вона побачила, що з водійської сторони автомобіля «Chevrolet» вийшла білява дівчина у рожевій сукні, якою є присутня у судовому засіданні ОСОБА_1 . Деякий час вона ходила біля авто та дивилася пошкодження, після чого перепаркувала свій автомобіль та пішла, залишивши на лобовому склі автомобіля «Toyota Camry» записку з номером телефону. У подальшому ОСОБА_1 повернулася разом з чоловіком. Одразу після ДТП свідок ОСОБА_3 викликав поліцію, повідомивши їм всі обставини події. Після приїзду поліції свідки вийшли до них та надали письмові пояснення.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вимоги ст. ст. 256, 266, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, поліцейськими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані.

Доводи ОСОБА_1 та її захисника в частині того, що вона не керувала транспортним засобом, а за кермом був її цивільний чоловік, суд оцінює критично, оскільки вони повністю спростовуються наданими суду доказами, в т.ч. поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які безпосередньо в момент складання поліцейськими адміністративних матеріалів та у судовому засіданні чітко підтвердили як бачили що саме ОСОБА_1 була за кермом автомобіля «Chevrolet», і будь-яких інших сторонніх осіб в той час з нею не було.

Покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

У суду відсутні підстави сумніватися у показах цих свідків та вважати, що вони є якимось чином зацікавленими та упередженими.

Опитавши свідків на місці події поліцейські дійшли обґрунтованого висновку, що саме ОСОБА_1 керувала автомобілем «Chevrolet» і скоїла ДТП з автомобілем «Toyota Camry», і виявивши у неї ознаки алкогольного сп`яніння правомірно запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого ОСОБА_1 відмовилася.

Суд критично оцінює покази свідка сторони захисту ОСОБА_5 , який стверджує що саме він керував транспортним засобом та вчинив ДТП, оскільки він є цивільним чоловіком особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто близькою особою, внаслідок чого він може бути заінтересованим в результатах розгляду справи.

До того ж, як вбачається з рапорту працівника поліції відносно ОСОБА_6 було винесено постанову ЕНА № 2461695 про її притягнення до адміністративної відповідності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_6 зазначила, що вказану постанову не оскаржувала і штраф сплатила.

Підсумовуючи вищевикладене суд не приймає до увагу версію сторони захисту що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом і не вчиняла ДТП, внаслідок чого у неї був відсутній обов`язок проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки вона спрямована на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суду не надано.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена у повному обсязі.

V. Накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Частинами 1 та 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При визначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд, керуючись вимогами ст. ст. 33-35 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховуючи характер вчинених правопорушень та ступінь їх суспільної небезпеки, а також відомості про особу ОСОБА_1 дійшов висновку, що достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з одночасним позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з урахуванням приписів ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

VІ. Інші питання, які вирішує суд при розгляді даної справи.

Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з неї слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 35, 36, 124, 130, 251, 280, 283-285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

2. Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

3. На підставі ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення остаточно накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. (отримувач: ГУК у Харківській області 21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, р/р UA0020001, код класифікації доходів бюджету 21081300, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху») з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

4. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави (отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення»).

5. Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

6. У разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

7. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

8. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Н.В. Новіченко