Справа № 569/361/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Яковлєв Д.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду Рівненської області надійшла заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

У своїй заяві ОСОБА_2 на підставі ч. 2 ст. 432 ЦПК України просить визнати виконавчий документ, постанову №569/361/23 від 01.02.2023 року Рівненського міського суду Рівненської області такою, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заяви вказує, що постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 01.02.2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, призначено покарання у виді штрафу в розмірі 3 400 грн. та стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп. Постановою Рівненського апеляційного суду від 01.03.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 01.02.2023 року без змін. Вказує, що 03.032023 року добровільно виконав постанову суду та сплатив в дохід держави судовий збір у сумі 496 грн. 20 коп. та адміністративний штраф у розмірі 3 400 грн. Однак, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 01.02.2023 року суду направлено на примусове виконання та 17.05.2023 року Державним виконавцем Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Маркуцом С.О. відкрито виконавче провадження з виконання постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 01.02.2023 року в частині стягнення судового збору.

Ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як вбачається із матеріалів заяви, заявник обґрунтовуючи вимогу про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, посилається на ст. 432 ЦПК України.

Згідно ч. 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Водночас, завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно із ч. 2 ст. 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається із матеріалів заяви, заявник просить суд визнати виконавчий документ - постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 01.02.2023 року, такою що не підлягає виконанню.

Заява обґрунтована тим, що виконавче провадження з примусового виконання вказаної постанови суду в частині стягнення судового збору було відкрито Державним виконавцем Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районні Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Маркуцом С.О. після добровільного виконання постанови суду 03.03.2023.

З постанови Державного виконавця Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районні Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Маркуцом С.О. про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 01.02.2024 року вбачається, що стягувачем за виконавчим документом є держава.

Згідно із пунктами 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно положень ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» суд може визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, якщо даний виконавчий документ, видано судом в результаті розгляду цивільної справи у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Виходячи з норм КАС України, Закону України «Про виконавче провадження», предмету та обставин справи, суд вважає, що заявнику з даного приводу слід звертатись у порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що вищевказана заява не підлягає розгляду в порядку передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 287-289 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Повернути ОСОБА_1 матеріали заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, як таку що не підлягає розгляду в порядку передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського міського суду Д.В. Яковлєв