Справа №: 486/821/24 Провадження № 3/486/516/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2024 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Савіна О.І.,

при секретарі - Соболевської І.Ю.,

за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Петрини О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Южноукраїнську Миколаївської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

12.04.2024 року о 23:44 год. в м.Южноукраїнську по вул.Європейській, буд.36, кв.1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом SKODA FABIA, державний номерний знак: НОМЕР_1 , маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, від продуття алкотестеру на місці зупинки, а також в медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився від відеозапис.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п.1.1 Правил дорожнього руху єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху.

Згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав та пояснив, що в той день він приймав участь разом із своїми знайомими у турнірі, який проходив в м.Житомирі, після закінчення змагань вони поверталися на машині додому, заїхали в м.Южноукраїнськ та почав розвозити колег по домашнім адресам, потім напроти автовокзалу його зупинили працівники поліції і запитали чому не ввімкнено ближнє світло, дійсно його провина є. Після цього йому запропонували пройти тест «Драгер», так як останній не вживав алкоголь, а тому відмовися від проходження цього тесту. Однак, працівники поліції все ж таки наполягали на продуття в трубку вказаного приладу, а потім вони запропонували проїхати з ними до лікарні. Також, він відмовися їхати до лікарні, оскільки не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Петрина О.В. у судовому засіданні просила суд провадження у справі відносно її підзахисного закрити з підстав відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначила, що жодними належними та допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні, не доведено факту керування її підзахисним, ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а тому він не повинен був проходити огляд на стан сп`яніння, а також відсутні докази, які б доводили протилежне.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника та дослідивши письмові докази, суд приходить до таких висновків.

Так, ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), а його суб`єктом є будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП) на момент керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують їх увагу та швидкість реакції, незалежно від наявності чи відсутності посвідчення водія.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина друга ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

Згідно вимог ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, слід зазначити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Порядок проходження огляду водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі - Порядок).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно п.п. 6, 7 розділу 1 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Тому, відмова водія від проходження огляду на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння має бути зафіксована поліцейським за допомогою технічних засобів відеозапису.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили водія транспортного засобу, встановили особу ОСОБА_1 , який керував автомобілем SKODA FABIA, останні пояснили причину зупинки його, у них виникла підозра про вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1 та було запропоновано пройти тест на місці зупинки автомобіля, а також проїхати до лікарні для огляду, проте останній відмовився. Під час опитування працівниками поліції ОСОБА_1 вбачається, що відносно нього упереджене ставлення працівниками поліції, відбувалася сварка, Володимир веде себе агресивно, потім останній відповідає, що вжив 10 капель. Також на відео не зафіксовано рух машини ОСОБА_1 , він просто стояв на дорозі. Після врегулювання ситуації, співробітники поліції особисто відвезли ОСОБА_1 до лікарні, там і було проведено медичне обстеження останнього з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено три окремих склади адміністративного правопорушення, в тому числі і такий склад як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Отже, суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

До матеріалів справи не додано будь-яких належних доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 12.04.2024 року о 23:44 год. в м.Южноукраїнську по вул.Європейській, буд.36, кв.1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом SKODA FABIA, державний номерний знак: НОМЕР_1 , маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, від продуття алкотестеру на місці зупинки, а також в медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився від відеозапис.

Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Суд зазначає, що протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік можливих доказів вини правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

29.04.2024 року ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області за №4890/63/2024р. звернулося із запитом до приймального відділення КНП Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня про надання висновку щодо результатів медичного обстеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 13.04.2024 року співробітниками поліції був доставлений до даної лікарні для медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається із наданої інформації КНП «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» від 29.04.2024 року №1467/01-03, що ОСОБА_1 звернувся за направленням до приймального відділення для проходження медичного обстеження на виявлення стану алкогольного сп`яніння, від обстеження на апараті АЛКОНТ-01-СУ на наявність парів етанолу відмовився. Однак, було здійснено відбір біосередовища (кров) для токсикологічного дослідження, результат від 19.04.2024 року №1100: в крові еталон не виявлено. За даними медичного огляду та результатами токсикологічного дослідження встановлено діагноз: «Тверезий».

08.08.2024 року ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області за №Я-02/63/2024 надана відповідь на заяву ОСОБА_1 від 06.08.2024 року, у якій зазначено, 12.04.2024 року о 23:45 год. відносно ОСОБА_1 оформили адміністративний матеріал за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також останнього 13.04.2024 року близько 00:20 год. співробітниками поліції доставлено до вище вказаної лікарні для проведення медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Згідно правових висновків Верховного Суду, висловлених при розгляді справ на неправомірні дії поліцейського, поліцейські не мають права без задокументованих доказів вчинення водієм порушень ПДР України зупиняти автомобіль, перевіряти документи та, як наслідок, вимагати проходження перевірки на стан сп`яніння (рішення від 15.03.2019 справа 686/11314/17; від 23.10.2019 справа № 357/10134/17).

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №581926 від 12.04.2024 року, який складений інспектором СРПП ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області Сірим В.С. не може слугувати однозначним доказом вини ОСОБА_1 .

З огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку, що матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виключає провадження у справі та підлягає закриттю.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи, суд вважає, що в притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП України, слід відмовити, а справу провадженням закрити за відсутністю події і складу вказаного адміністративного правопорушення, оскільки до протоколу не додано належних доказів того, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, який був зупинений працівниками поліції, після чого йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння.

У даному випадку такий доказ, як матеріали відеофіксації, надано органом поліції до суду із відомостями, які є неповними щодо обставин події та містять достатнього обсягу інформації, яка обов`язковою для даної категорії справ, згідно ст. 266 КУпАП. Інші матеріали справи не містять повну, а із урахуванням пояснень водія у протоколі, також і достатню інформацію про згоду/незгоду особи з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та направлення на такий огляд в медичний заклад із дотриманням вимог Закону. Не можливо у даному випадку з`ясувати щодо дотримання поліцейськими порядку огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, та вимог КУпАП. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У даному, випадку встановлення судом вказаних обставин у справі підтверджують доводи захисту про наявність сумніву в об`єктивніості дій працівників поліції при оформленні події загалом, щодо дотримання гарантій права на захист особи на первинній стадії притягнення особи до адміністративної відповідальності, та ставлять під сумнів законність дій проведених при оформленні події та складанні відповідного протоколу, в тому числі і в частині щодо огляду водія на стан сп`яніння. Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Із урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що у даному випадку матеріали справи не містять достатнього обсягу належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП. Обставини вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення та наявність в його діях скаду вказаного правопорушення матеріалами справи не підтверджуються, а винуватість особи вважається недоведеною.

У справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Також у даному випадку, суд звертається до застосовування Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява №25).

При цьому, враховується практика ЄСПЛ, яка визначає, що суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Отже, в наявних матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достатні та переконливі докази, які б беззаперечно доводили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, як про це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №581926 від 12.04.2024 року.

Відсутність у справі доказів факту керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння - виключає можливість притягнення її за інкирмінованим правопорушенням. Саме факт керування транспортним засобом є обов`язковою складовою об`єктивної сторони вказаного правопорушення, який не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 284 КУпАП, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу, виноситься постанова про закриття справи.

Таким чином, провадження в справі підлягає до закриття.

На підставі наведеного та керуючись ч.1 ст. 130, п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 284, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діянні події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СуддяЮжноукраїнського

міського суду О.І. Савін