Провадження № 3/344/4229/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Ковалюк І.П., за участі захисника Міськів О.Т., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , керівника ТОВ «ВАК «НОВА ТЕХНОЛОГІЯ», за ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 вчинила порушення вимог законодавства про працю, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_1 будучи керівником ТОВ «ВАК «НОВА ТЕХНОЛОГІЯ» вчинила порушення вимог законодавства про працю, встановлене 27.05.2024 року при проведенні заходу державного нагляду (контролю) в ТОВ «ВАК «НОВА ТЕХНОЛОГІЯ». Так, відповідно до вимог частини першої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем, за якою роботодавець зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Норми законодавства про працю, які не суперечать нормам ЗУ № 2136, повинні бути дотримані всіма суб`єктами господарювання. Згідно частини першої стаття 115 КЗПП, частини першої статті 24 ЗУ №108 виплата заробітної плати проводиться регулярно в робочі дні не рідше двох разів на місця через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Однак, у ТОВ «ВАК «НОВА ТЕХНОЛОГІЯ» виплата заробітної плати працівникам проводиться з порушенням умов визначених трудовим договором, а саме заробітна плата виплачується нерегулярно, з порушенням строків виплати та виплата всіх сум що належить працівникам при звільненні виплачується не в день звільнення. Згідно наданої інформації встановлено, що станом на 27.05.2024 року в ТОВ «ВАК «НОВА ТЕХНОЛОГІЯ» за період січень 2022 року - квітень 2024 року, існує заборгованість з виплати заробітної плати перед 32 працівниками на загальну суму 1 446,1 тис. грн., у тому числі перед 11 звільненими працівниками у сумі 324,3 тис грн., чим порушено вимоги частини першої статті 10 ЗУ №2136. Також, частиною першої статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Однак, в ТОВ «ВАК «НОВА ТЕХНОЛОГІЯ» при звільненні з роботи працівників виплати всіх сум, що належать їм від підприємства, не проводиться в день звільнення. Так, згідно наказу від 26.10.2021 р. № НТ-00000015-НТ0000133 ОСОБА_2 звільнено з посади інженера з охорони праці з 26.10.2021 року, однак повний розрахунок станом на момент перевірки 27.052024 року не проведено (заборгованість з виплати заробітної плати становить 28 528,82 грн). аналогічні порушення допущеного щодо: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інших.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Красніков Т.В. подав письмові заперечення та просив провадження в справі закрити за відсутності в діях події та складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні адвокат Міськів О.Т. вказала, що ОСОБА_1 вини у вчиненні інкримінованого їй адміністративному правопорушенні не визнає. Подане клопотання про закриття підтримала та просила його задовольнити.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та подане клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбаченні цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення. в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Також, необхідно зазначити, що ст.245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положення статті 251 КУпАП визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП)

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Відповідальність за ч.1 ст. 41 КУпАП настає за винну протиправну поведінку, яка полягає у порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Конституційний Суд України у рішеннях від 7 липня 2004 року №14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року №8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року №2-рп/2008 закріплене ст. 43 Конституції України право на працю визначав як природну потребу людини своїми фізичними та розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і працювати за трудовим договором чи контрактом.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» зарплата має виплачуватися працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Подібний обов`язок роботодавця зберігається і в умовах воєнного стану, адже роботодавці мають докладати зусиль для здійснення своєчасних виплат. Проте є нюанси. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Однак звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. Це означає, що роботодавець не може не оплатити працю свого працівника.

Водночас, об`єктивно не маючи можливості провести виплати в строк через бойові дії або інший форс-мажор, роботодавець і посадові особи роботодавця можуть бути звільнені від відповідальності. Так, за порушення встановлених строків виплати зарплати та інших виплат, передбачених законодавством про працю, працівникам більше нiж за один місяць і виплату грошових коштів не в повному обсязі ст. 265 Кодексу законів про працю України передбачено накладання фінансової санкції на роботодавця у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати.

Порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, виплата її не в повному обсязі тягнуть за собою накладення штрафу на посадовців підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності та притягнення до адміністративної відповідно за ст.41 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 призначено на посаду керівника ТОВ «ВАК «НОВА ТЕХНОЛОГІЯ» з 03.02.2020 року, згідно Наказу 3/о від 03.02.2020 року.

Згідно копії ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 26.10.2022 відкрито провадження у справі №911/1755/22 про банкрутство ТОВ «ВАК «НОВА ТЕХНОЛОГІЯ». ОСОБА_9 призначено розпорядником майна ТОВ «ВАК «НОВА ТЕХНОЛОГІЯ».

Однак, згідно копії Інформації наданої ТОВ «ВАК «НОВА ТЕХНОЛОГІЯ». Щодо заборгованості і виплаті заробітної плати, заборгованість існувала станом на січень 2022 року, тобто до часу початку процедури банкрута.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненому доводиться даними з протоколу про адміністративне правопорушення №ПЗ/ІФ/7167/00140/П/ПТ від 27.05.2024, актом № ПЗ/ІФ/7167/00140 від 27.05.2024, іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Таким чином, дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч.1 ст.41 КУпАП як порушення встановлених вимог законодавства про працю, та накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.41 КУпАП.

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, ставлення до скоєного правопорушення, та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю, що до неї слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст. ст. 9, 33, 41, 221, 268, 283, 284, 285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 (тридцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106- 605 гривень 60 копійок судового збору.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження даної постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд упродовж десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Іванна КОВАЛЮК