КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №33/824/4229/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., розглянув матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на поставу судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року, -

установив:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП), та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років, без конфіскації транспортного засобу.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн.

31 липня 2024 року, ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , через суд першої інстанції подала на вказану вище постанову від 22 листопада 2021 року апеляційну скаргу, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 листопада 2021 року постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Апеляційна скарга на вказану постанову суду від 22 листопада 2021 року подана ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 31 липня 2024 року, тобто з пропуском десятиденного строку на її оскарження.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 вказує, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 не приймав участі в розгляді справи, не отримував копії матеріалів справи та звернувся за правовою допомогою до захисника лише 12 липня 2024 року та не зміг зробити цього раніше так як є військовослужбовцем ЗСУ та перебував в районі бойових дій.

Суд першої інстанції здійснював повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду шляхом направлення СМС-повідомлень, хоча в матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_1 про сповіщення про судовий розгляд у такий спосіб.

В матеріалах справи також наявна судова повістка, яка нібито направлялась ОСОБА_1 , однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що зазначена повістка була вручена останньому.

Жодні інші докази про сповіщення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду взагалі відсутні в матеріалах справи.

Звертає увагу і на те, що ОСОБА_1 з 28 травня 2021 року і на час подання даної апеляційної скарги проходить службу в ЗСУ, що підтверджується копією військового квитка та довідкою форми 5.

Саму постанову про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не отримував ані поштою ані в електронному вигляді, а в матеріалах справи відсутні докази протилежного.

Про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався випадково у липні 2024 року, коли на його карткові рахунки було накладено арешт, після чого звернувся до адвоката, яка 23 липня 2024 року ознайомилася з матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Діючий КУпАП пов`язує початок перебігу строку на апеляційне оскарження з моменту проголошення постанови суду.

В зв`язку з цим, обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду з ознайомленням з нею лише 23 липня 2024 року не є поважним.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 був обізнаний про наявне відносно нього провадження, що підтверджується як підписом у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що справа буде розглядатися за викликом у Шевченківському районному суді м. Києва так і заявою ОСОБА_1 від 14 серпня 2021 року про перенесення розгляду справи, призначеного на 17 серпня 2021 року (а.с. 15).

У вказаній заяві ОСОБА_1 просив перенести судове засідання на дату, не раніше 25 вересня 2021 року, що було задоволено, та справа була призначена на 22 листопада 2021 року.

При цьому, судову повістку про виклик до суду було направлено на контактну електронну пошту ОСОБА_1 , зазначену у вищевказаній заяві про перенесення розгляду справи, та доставлено до електронної скриньки 04 листопада 2021 року (а.с. 17).

Крім цього, судову повістку було направлено за допомогою СМС-повідомлення, на мобільний номер ОСОБА_1 , вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, який своїм підписом підтвердив, що дані, зазначені у протоколі є вірними.

Згідно довідки про доставку СМС-повідомлення, останнє було доставлено 04 листопада 2021 року.

Вищезазначене свідчить про те, що про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_1 мав можливість дізнатись раніше липня 2024 року.

З рішень Європейського суду з прав людини вбачається, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Від судів вимагається вказувати підстави.

Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі.

Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення «Пономарьов проти України»).

У справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Тобто ЄСПЛ наголосив на необхідності дотримання особою належної процесуальної поведінки, спрямованої на отримання інформації щодо ходу розгляду справи відносно неї.

Враховуючи викладене, вважаю, що ОСОБА_1 був обізнаним про наявне відносно нього провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП, був обізнаний про розгляд справи, яка відкладалась за його клопотанням, повинен був дізнатись про результат такого розгляду, однак не вчинив жодних дій для ознайомлення з результатом розгляду, міг звернутись за правовою допомогою та подати апеляційну скаргу вчасно.

В зв`язку з цим, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 22 листопада 2021 року не вбачаю, тому, відповідно до вимог ст.294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі наведеного та керуючись ч.2 ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

постановив:

У задоволенні клопотання Задорожньої Вікторії Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути ОСОБА_2 .

Справу повернути до Шевченківського районного суду м. Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду К.П. Приходько