Справа № 953/6401/24
Провадження № 3/953/2064/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м. Харків

Київський районний суд міста Харкова у складі головуючої судді Глос М.Л., розглянувши матеріали, що надійшли з Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління національної поліції в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, яка проживає та зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 10.07.2024 року о 16 годині 07 хвилини за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки щодо виховання неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , 2012 р.н., внаслідок чого остання залишившись без догляду дорослих, самостійно залишила оселю та розшукувалась поліцейськими. Зазначені дії орган поліції кваліфікував за ч. 1 ст. 184 КУпАП як порушення матір`ю вимог ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».

У судовому засідання ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення визнала частково і повідомила суду такі обставини. Їх родина є переселенцями з м. Вовчанська, мають статус внутрішньо переміщених осіб. З чоловіком вона розлучена, у місті Харкові проживає спільно зі своїми батьками, разом з якими виховує доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 10 липня 2012 року ОСОБА_1 разом з матір`ю поїхала до лікаря-стоматолога, а донька лишилася вдома з дідусем. ОСОБА_2 пішла у гості до подружки, не взявши з собою телефон, і затрималася там, а мати подружки не сповістила, що діти у неї. Потім, як зазначає ОСОБА_1 , донька їй розповіла, що йдучи у гості, гукнула дідусю і попередила, однак той, як потім виявилося, не почув. Повернувшись від лікаря, ОСОБА_1 виявила відсутність дитини, почала хвилюватися і розшукувати її, у тому числі за допомогою працівників поліції, які у подальшому склали щодо неї протокол про адміністративне правопорушення.

Ці ж самі обставини ОСОБА_1 повідомляла у своїх письмових поясненнях під час документування події у Харківському районному управління поліції № 1, також зазначаючи, що самостійно знайшла дитину до прибуттяпрацівників поліції за викликом .

Перевіривши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку про необхідність повернення протоколу про адміністративне правопорушення на дооформлення з огляду на таке.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Належне виконання цих завдань не допускає спрощеного та формального підходу до розгляду справ даної категорії.

Суд, як і інші органи (посадові особи), згідно зі ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Окрім наведеного, у статті 278 КУпАП законодавець покладає на суддю обов`язок під час підготовки справи до розгляду перевірити, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення. Адже правильне оформлення вказаного протоколу як документа, що містить офіційне твердження про вчинення особою правопорушення, окреслює межі судового розгляду і предмет доказування, є необхідною умовою повного та всебічного з`ясування обставин, зазначених ст. 280 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення з посиланням на нормативний акт, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, становить ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до Тлумачного словника української мови (вебпортал української мови та культури https://slovnyk.ua) «ухилятися від чогось» означає «намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь, відсторонятися від чогось; уникати».

Отже, у розумінні наведеної вище правової норми ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків означає вчинення ними дій або бездіяльності, спрямованих на невиконання, відсторонення чи уникнення виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Норми ст. 184 КУпАП є бланкетними, тобто відсилають до положень спеціального законодавства, яким встановлені зазначені вище обов`язки.

Таким чином, склад адміністративного правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, утворюють лише дії чи бездіяльність, спрямовані на невиконання батьками обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.1998 року у справі щодо тлумачення терміну «законодавство» зазначеним терміном охоплюється закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Отже, якщо зазначені вище акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов їх життя, навчання та виховання, то ухилення від виконання цих обов`язків становитиме склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП.

Норми ст. 150 Сімейного кодексу України зобов`язують батьків: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

З суб`єктивної сторони за формою вини адміністративне правопорушення, передбачене ст. 184 КУпАП, може вчинятися як умисно, так і через необережність у виді недбалості.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 «неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки щодо виховання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , 2012 р. н., внаслідок чого остання, залишившись без догляду дорослих, самостійно залишила оселю та розшукувалася поліцейськими».

Однак виконання матір`ю або батьком своїх обов`язків «неналежним чином», на відміну від їх невиконання, не охоплюється диспозицією ст. 184 КУпАП. Адже оціночна характеристика певних обов`язкових дій як виконаних «неналежним чином» не обов`язково означає ухилення особи від їх вчинення. Неналежне виконання батьками своїх обов`язків щодо забезпечення необхідних умов для життя, навчання та виховання дітей може становити об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, лише у випадках, коли їх поведінка демонструє нехтування такими обов`язками, намагання уникнути їх виконання, самоусунутися від цього. Проте жодних відомостей про наявність у діях ОСОБА_1 таких ознак протокол і долучені до нього матеріали не містять.

Не конкретизовано у протоколі і того, які саме з передбачених спеціальним законодавством обов`язків батьків щодо дітей ОСОБА_1 не виконала або виконала неналежним чином стосовно своєї доньки і в яких діях або бездіяльності це полягало. Наведене у протоколі формулювання обставин вчинення особою правопорушення обмежується загальною фразою про неналежне виконання ОСОБА_1 обов`язків щодо виховання дитини і зазначенням наслідку цього залишення малолітньою ОСОБА_2 домівки і її розшуку працівниками поліції. Проте, з урахуванням змісту пояснень ОСОБА_1 , протокол і додані до нього документи не містять будь-яких даних, які б дозволяли констатувати причинно-наслідковий зв`язок ситуації, що виникла з дитиною, з протиправною поведінкою її матері.

Зазначені недоліки свідчать про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП неточність і неконкретність формулювання суті правопорушення, поставленого ОСОБА_1 за провину, що позбавляє суд можливості вирішити питання про наявність чи відсутність у діях особи ознак такого правопорушення.

Верховний Суд України у Постанові Пленуму від 23.12.2005 року № 14 визнав правильною практикою повернення судом протоколів про адміністративне правопорушення, складених усупереч вимогам ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 245, 278, 280, 283 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, повернути до Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області на дооформлення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання апеляційної скарги негайно після прийняття рішення апеляційним судом, якщо постанову суду першої інстанції не було скасовано, і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя М. Л. Глос