ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/638/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.2 ст. 173-2
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 липня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 липня 2024 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду першої інстанції, 21 червня 2024 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_1 перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , зателефонував на мобільний телефон своєї колишньої дружини ОСОБА_2 та в ході телефонної розмови вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, а саме: висловлював словесні образи, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого міг завдати шкоди її психічному здоров`ю, порушивши вимоги п.14 ч.1 ст. Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2 , вважає, зазначену постанову суду першої інстанції такою, що не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Зазначає, що ОСОБА_1 регулярно телефонує своїй колишній дружині ОСОБА_2 та ображає її, погрожуючи фізичною розправою, а також погрожує, що забере від неї їх спільну дитину малолітню дочку та що ОСОБА_2 більше ніколи її не побачить.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 уже притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На переконання апелянта, наявність неприязних відносин у ОСОБА_1 з колишньою дружиною ОСОБА_2 не спростовує факту вчинення ним домашнього насильства.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 липня 2024 року відносно ОСОБА_1 скасувати, та прийняти нову постанову про притягнення ОСОБА_1 . До адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки не була присутня при розгляді справи у суді першої інстанції, а про оскаржувану постанову дізналась 12.08.2024 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Заслухавши апелянта ОСОБА_2 , яка повністю підтримала подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду від 23 липня 2024 р. та прийняти нову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності; особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , який рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим і тому просить залишити його без зміни; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що необхідно поновити строк на апеляційне оскарження та у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 проводився за відсутності потерпілої ОСОБА_2 .

Відомості про належне повідомлення ОСОБА_2 з рішенням суду, постановленим за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , в матеріалах справи відсутні.

Виходячи зі змісту апеляційної скарги, з постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.07.2024 року ОСОБА_2 ознайомилась 12.08.2024 року.

Апеляційна скарга на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.07.2024 року подана 19.08.2024 року через засоби поштового зв`язку.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, окрім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться конкретній особі у вину, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, та з диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і прийти до висновку чи містять її дії ознаки саме такого правопорушення.

Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що суд суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та прийняв законне, обґрунтоване та належним чином мотивоване рішення.

Виходячи зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 162139 від 12.07.2024 року вбачається, що 21 червня 2024 року близько 12 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , зателефонував на мобільний телефон своєї колишньої дружини ОСОБА_2 та в ході телефонної розмови вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, а саме: висловлював словесні образи, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого міг завдати шкоди її психічному здоров`ю.

Відповідно до ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинення насильства в сім`ї це умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

Об`єктивна сторона вчинення домашнього насильства полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Тобто, виходячи зі змісту диспозиції даної норми КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно, в чому саме полягало психологічне насильство, а також вказати яка шкода заподіяна або могла бути заподіяна фізичному чи психологічному здоров`ю, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо) і це є обов`язковим.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що вчинив психологічне насильство стосовно своєї колишньої дружини потерпілої ОСОБА_2 , яке полягало в тому, що він висловлював погрози та образи в її сторону.

Проте, в матеріалах провадження відсутні належні та допустимі докази на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що самі по собі конфліктні стосунки між колишнім подружжям, не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу, що за своїм змістом домашнє насильство, як адміністративне правопорушення, полягає в тому, що особа, яка чинить домашнє насильство, маючи значну перевагу у своїх можливостях, діє умисно, з наміром заподіяти шкоду потерпілому, порушивши його права й свободи. Тоді як ситуація, в якій кожна із сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони, зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій це конфлікт.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання під час сварки, не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, лише у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи і якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдати шкоди психічному здоров`ю особи.

В даному випадку докази таких дій зі сторони особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні і в апеляційній скарзі не наведено.

Тому, лише факт конфліктної ситуації між чоловіком та дружиною не може свідчити про домашнє насильство психологічного характеру у розумінні вимог статті 173-2 КУпАП та Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству.

З урахуванням зазначеного, приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні і апелянтом не наведено доказів, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про те, що сукупністю матеріалів, досліджених у даній справі, не доведено поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства, є правильним і належним чином мотивованим.

За таких обставин, підстав для для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та скасування постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.07.20204 року відносно ОСОБА_1 , про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Поновити потерпілій ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя