Справа № 627/683/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.08.2024 рокус-ще Краснокутськ

Суддя Краснокутського районного суду Харківської області Вовк Л.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Сектору поліцейської діяльності №1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пархомівка Краснокутського району Харківської області, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП,

у с т а н о в и л а :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 096546 від 12.06.2024 , ОСОБА_1 12.06.2024, близько 07 год 35 хв , автомобілем Mercedes-Benz ,208D д.н.з НОМЕР_2 , за адресою : АДРЕСА_2 , здійснював перевезення пасажирки ОСОБА_2 за маршрутом с. Пархомівка селище Краснокутськ , отримавши від неї кошти в сумі 50,00 грн, при цьому не маючи ліцензії на провадження такого виду господарської діяльності , що підлягає ліцензуванню відповідно до закону , чим вчинив адміністративне правопорушення , передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

У судовому засіданні особа , яка притягається до адміністративної відповідальності , ОСОБА_1 , вину у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП , не визнав , пояснивши , що не є суб`єктом господарювання , ліцензії на перевезення пасажирів не має та не займався господарською діяльністю по перевезенню пасажирів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження в зазначеній справі з наступних підстав.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення. В ньому, зокрема, повинно бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, які наведені на обґрунтування наявності складу правопорушення і правильності його юридичної кваліфікації.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, суд має повно, всебічно і об`єктивно з`ясувати обставини кожної справи, вирішуючи її в точній відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог чинного законодавства, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02 березня 2015 року, за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративну відповідальність.

Пунктом 24 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону передбачено, що ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Також із змісту вказаного Закону випливає, що ліцензію на провадження певного виду господарської діяльності може отримувати лише суб`єкт господарювання, до яких частиною 2 ст.55 ГК України віднесені господарські товариства-юридичні особи, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Під здійсненням без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, треба розуміти здійснення без ліцензії таких видів господарської діяльності фізичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємництва, та юридичними особами ( п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» №3 від 25.04.2003 ).

Частиною 1 статті 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання, або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується надання послуг перевезення пасажирки без одержання ліцензії на провадження такого виду господарювання.

Доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, який може отримати ліцензію на право перевезення пасажирів автомобільним транспортом відповідно до Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 та може нести відповідальність за здійснення такої діяльності без її одержання, матеріали справи не містять.

Також у матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б могли свідчити про наявність у діях ОСОБА_1 таких ознак підприємницької діяльності, що потребує ліцензування, як безпосередність, самостійність, систематичність та здійснення її на власний ризик.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Сам по собі протокол не є беззаперечним доказом на підставі якого встановлюється факт вчинення особою адміністративного правопорушення, а документом, в якому фіксуються обставини можливого правопорушення. Водночас, факт вчинення адміністративного правопорушення має встановлюватись судом з урахуванням інших доказів по справі, які мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності, достатності та в своїй сукупності підтверджувати вину особи поза розумним сумнівом.

Таким чином, інкриміноване діяння не утворює складу правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 164 КУпАП.

Долучені до протоколу про адміністративне правопорушення в якості доказів пояснення ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 надає послуги по перевезенню пасажирів та дані відеозапису, відповідно до якого ОСОБА_1 заперечував співробітникам поліції той факт, що він є суб`єктом господарювання та займається перевезенням пасажирів, не свідчать , що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення , передбачене ч.1 ст.164 КУпАП та є суб`єктом господарювання, який може отримати ліцензію на право перевезення пасажирів автомобільним транспортом .

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Висновки викладені Європейським судом справедливості у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є одним з джерел національного права, а отже є обов`язковими до виконання державною Україна.

Необхідно зазначити, що у ч. 3 ст. 62 Конституції України закріплено основний принцип допустимості доказів, який полягає у тому, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом.

Всі сумніви, які маються в матеріалах справи, відповідно до ст. 62 Конституції України, трактуються на користь особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Отже, суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, дійшов висновку, про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 164, ст. 9, 247, 268, 283-285 КУпАП України, суддя

п о с т а н о в и л а :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку для її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Л. В. Вовк