Справа № 305/2249/24
Номер провадження № 3/305/1478/24
ПОСТАНОВА
15.08.2024 року. Суддя Рахівського районного суду Закарпатської області Тулик І.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого,-
за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
На розгляд до Рахівського районного суду Закарпатської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 045752, складеного 15.07.2024, вбачається, що 15 липня 2024 року, близько 22 год. 05 хв. старшим інспектором ювенальної превенції СП Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області Шемота Романом М. зупинено автомобіль Сеат Кордоба д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Шевченка в м. Рахів Закарпатської області під керуванням ОСОБА_1 який перебував за кермом з явними ознаками алкогольного сп"яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення моти, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан сп"яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього раху України, зо що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні Адвокат ОСОБА_2 пояснив що його довіритель свою вину у вчиненому правопорушенні не визнає, оскільки в стані алкогольного сп`яніння не перебував, не відмовлявся від проходження медичного огляду на місці, однак працівники поліції повідомили що вони не забезпечені відповідним приладом, крім того наголосив, що сам протокол складений з губим порушенням, а саме при складанні протоколу не зазаначено прізвище, ім"я та по-батькові поліцейського який складав протокол, не зазначено повні анкетні дані, а саме про освіту, сімейний стан, а також копію протоколу не було вручено ОСОБА_1 , що є грубим порушенням. Вважає, що відносно ОСОБА_1 беззаперечно була порушена процедура складання протоколу. У зв`язку з чим, просив суд закрити дану справу, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Ознайомившись з матеріалами про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника Сойма І.Ю., встановлено, що вина ОСОБА_1 , не знайшла свого підтвердження, а склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом не встановлений.
Згідно із ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 N 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктами 2,3,4 розділу 1 Інструкції про порядоквиявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншогосп`яніння або перебуванняпід впливомлікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністра охорони здоров`я, України та Міністра внутрішніх справ України N 1452/735 від 09.11.2015 визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
До об`єктивної сторони складу даного адміністративного правопорушення входить керування особами транспортними засобами й відповідно відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.
Отже, серед іншого, до предмету доказування належить сам факт перебування особи, яка керувала транспортним засобом, у стані сп`яніння.
Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
З переглянутих в судовому засіданні відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 не відмовляється від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп"яніння на місці однак поліцейським було повідомлено, що вони не забезпечені спеціальним приладом.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, який надано суду в якості головного доказу винуватості ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній, керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Судом наголошується, що дії працівників поліції повинні бути послідовними та законними.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В протоколі про адміністративне правопорушення не вказано повністю прізвище ім"я та по батькові поліцейського, не в повній мірі сказані анкетні дані, а саме не зазначено, освіту сімейний стан інвалідність якщо є, не вказано серію та номер боді камери на яку проводилася зйомка, не зазначено причину зупинення, а також з відеозапису, що доданий до матеріалів справи, встановлено, що поліцейський під час ознайомлення ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення вказав причину зупинки транспортного засобу - порушення правил дорожнього руху, а саме непрацюючий правий стоп-сигнал. При цьому в матеріалах справи не міститься доказів того, що будь-який зовнішній світловий прилад транспортного засобу Сеат Кордоба д.н.з. НОМЕР_1 , мав несправності та/або не працював у відповідності до чинних правил Дорожнього руху та особливостей конструкції вказаного транспортного засобу.
Крім того, долучений до матеріалів справи відеозапис, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки відео зйомка велась не безперервно в порушенні п.5 розділу ІІ наказу Міністерства внутрішніх справ від 18.12.2018 № 1026. Отже, якщо із відеозапису з нагрудної камери вбачається, що відео не безперервне та переривається, має значні проміжки часу, а тому його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.
Правові позиції Верховного Суду щодо належності та допустимості такого виду доказу, як відеозапис, у випадку відсутності в протоколі про адміністративне правопорушення посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснювалася відеофіксація полягає в наступному.
Із протоколу який надійшов до суду вбачається, поліцейським зазначено що ведеться відеозапис, однак не вказано за допомогою якого приладу здійснювався відеозапис відсутній номер технічного засобу, за допомогою якого здійснено відеофіксацію на місці події та взагалі відсутня будь-яка інформація про здійснення відеофіксації на місці події, а Верховний Суд у своїй постанові від 15 листопада 2018 року у справі №524/5536/17 та у своїй постанові від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а прийшов до висновку, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст. 70 КАСУ, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення).
Тому наявний в матеріалах справи відеозапис поліцейських від 15.07.2024 року не може бути належним і достатнім доказом вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не не може бути взятий до уваги судом.
На переконання суду, працівниками поліції не надано достатньо належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Європейський Суд з прав людини у рішенні "Швауцер проти Австрії" від 23.10.95 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення".
У відповідності до ст. 62 Конституції України, як норми прямої дії, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З урахуванням зазначеного, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника.
За таких обставин, враховуючи обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення, беручи до уваги досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, "поза розумним сумнівом", що на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП (за відсутності складу про адміністративне правопорушення) є підставою для закриття провадження у справі.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рідермон про Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання прообґрунтованість обвинувачення, айдля всіх інших органів держави.
Виходячи з положень ст. ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.
Враховуючи викладені обставини,а також те, що належних та допустимих доказів факту вчинення інкримінованих діяння не надано, суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративні правопорушення за ч 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п. 1 ст.247 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі закривається, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення, тому провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, підлягає закриттю.
В зв`язку із закриттям справи про адміністративне правопорушення, судовий збір віднести за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 247, 283-284 КУпАП, суддя, -
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного прапопрушення.
Судові витрати по розгляду адміністративних матеріалів віднести за рахунок держави.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд Закарпатської області протягом 10 діб з дня винесення постанови.
Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.