Справа №336/2193/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Вайнраух Лідія Анатоліївна розглянула в залі суду в м. Запоріжжі справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №645545 від 24.02.2024, - 23.02.2024 о 23-45 годині у м.Запоріжжі, Шевченківський район, по вул.Бочарова, буд.8А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ЗАЗ TF 698 H», д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alkotest Drager» 6820 №0075. Результат 2,17%. Тест №2228. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений. Автомобіль припаркований без порушень ПДР. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ N1306 від 10.10.2001, за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст.130 КУпАП.

У судові засіданні, які неодноразово призначені з часу надходження справи до провадження суду, ОСОБА_1 жодного разу не з`явився, заяв та клопотань не скеровував, повідомлявся про дату, час та місце проведення належним чином (засобами поштового листування та засобами мобільного зв`язку, шляхом сповіщення за місцем служби). Крім того, за змістом протокола він обізнаний із розглядом справи Шевченківським районним судом м.Запоріжжя.

Велика Палата Верховного суду у постанові від 23 серпня 2018 року у справі №11-237сап18 звернула увагу, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч.1 ст.268 та ч.6 ст.294 КУпАП, не є абсолютним.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v.Spain") від 07.07.1989 зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03, п.41) від 03.04.2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».

Суд не зобов`язаний сам з`ясовувати причини неявки належно сповіщених учасників справи, оскільки обов`язок повідомити про ці причини і надати докази поважності неявки покладається на учасників справи. Суддею вжито максимально можливих заходів для повідомлення особи та дотримання його права на особисту участь.

Так, згідно з відповіддю т.в.о. начальника штабу заступника командиру в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_2 на лист суду від 06.06.2024, щодо явки ОСОБА_1 , лист скеровано до в/ч НОМЕР_1 . Крім того, командир в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 повідомив на виконання вказаного вище листа, що ОСОБА_1 вважається таким, що 19.02.2024 самовільно залишив військову частину. Станом на 11.07.2024 його місце перебування не встановлено. До відповіді додано копію наказу №50 від 19.02.2024 на підтвердження наведених вище обставин.

Враховуючи наведене, вжиття всіх можливих заходів для своєчасного виклику особи, суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності особи, відносно якої складено протоколи, що не протирічить ч.1 ст.268 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, суддя дійшла висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі виходячи з наступного.

Відповідно до ст.245 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, а судове рішення згідно закону повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За вимогами ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається виключно на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

П. 2.9.а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до наявного в матеріалах справи протокола про адміністративне правопорушення серії ААД №645545, - 23.02.2024 о 23-45 годині у м.Запоріжжі, Шевченківський район, по вул.Бочарова, буд.8А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ЗАЗ TF 698 H», д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Свідками правопорушення вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Так, у судовому засіданні відтворено компакт-диск, проте, на відеозаписі не відображено факта керування водієм зазначеним вище автомобілем. Відеозапис починається із прибуття наряду поліції на виклик з приводу того, що ОСОБА_1 залишив місце проживання разом із дитиною. На відтвореному записі відображено усні пояснення свідків, факт складення адміністративного протоколу. Проте, з наявного запису не можна дійти висновку про дотримання порядку зупинки особи, фіксування факту керування автівкою. ОСОБА_1 протягом всього відеозапису за кермом транспортного засобу не перебував, більш того, категорично заперечував факт керування, вказав, що автомобілем «ЗАЗ TF 698 H», д.н.з. НОМЕР_2 керував його племінник, а не він. Наголошував, що не міг керувати автівкою, адже вживав спиртні напої.

Суддя зауважує, що відповідно до ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Крім того, згідно з п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я Українии09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Так, в порушення вказаної норми, долучивши до протоколу відеозапис, який не підтверджує факту керування автомобілем ОСОБА_1 за обставин, викладених в протоколі, посадова особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, у додатках до протокола долучила й акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, відповідно до якого ОСОБА_1 від підпису відмовився, що не дозволяє дійти висновку про його згоду із результатами тестування. Тотожний запис про відмову від підпису міститься й у роздруківці тестування на стан алкогольного сп`яніння (тестування № 2228).

Не дивлячись на наявність направлення водія на огляду до медичного закладу, яке наявне у справі, результати медичного огляду особою, яка складала протокол, не долучені.

Свідки, вказані у протоколі, неодноразово викликались до суду, проте не з`явились, причини неявки до відома суду не доводили.

Разом з цим, письмові пояснення, які містяться у додатках до протокола, мають різні дані щодо часу керування ОСОБА_1 автомобілем, що не узгоджуються із відомостями, вказаними у протоколі. Рапорт не може бути самостійним доказом на підтвердження факту керування, тим більше, з відеозапису встановлено, що працівниками поліції цього факту не засвідчувалось, зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не здійснювалось.

Суддя додатково зауважує, що за результатами первісного надіслання даної справи про адміністративне правопорушення до суду суддею Шевченківського районного суду м.Запоріжжя Дацюк О.І. у постанові про надіслання матеріалів справи для доопрацювання від 25.04.2024 наголошено, що компакт-диск з відеозаписом, який долучено до матеріалів справи, не містить доказів керування ОСОБА_1 автомобілем та моменту його зупинки працівниками поліції. На відеозаписі наявні лише пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з цього приводу. Хоча ОСОБА_1 заперечував факт керування автомобілем. Однак, свідки на виклик суду жодного разу не з`явились, тому допитати таких осіб в установленому порядку та встановити всі обставини справи суд не мав можливості. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам КУпАП та підлягає поверненню для доопрацювання та приведення його відповідність до норм ст. 256 КУпАП, надання доказів. Після доопрацювання справа надійшла до суду повторно 04.06.2024, недоліки не виправлені.

Таким чином, твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що транспортним засобом він не керував (на відеозаписі), у сукупності наявними матеріалами не спростовані, що свідчить про відсутність об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд наголошує, що визначальними для кваліфікації діяння за ст.130 КУпАП, є не тільки стан сп`яніння, а й встановлення спеціального суб`єкта такого адміністративного правопорушення, оскільки суб`єктом може бути виключно та особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання відповідних його функцій, є водієм.

Отже, обов`язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом, з урахуванням диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, отже, зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим із того моменту, коли він почав рухатись.

Проте, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази керування вказаною особою транспортним засобом, як і факт зупинки транспортного засобу.

Акцентує суд увагу й на тому, що під час провадження справи в суді неодноразово та завчасно здійснювався виклик для допиту свідків правопорушення для з`ясування всіх обставин справи, усунення розбіжностей, проте, вжитими судом заходами явка вказаних осіб не забезпечена. Інші матеріали справи не вказують на винуватість особи.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст.129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно з п.3 ч.1, ч.2 ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить, зокрема, постанову про закриття справи при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу. Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

На підставі вищевикладеного, за результатами дослідження наявних у справі доказів, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні склад і подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 27, 130, 251-252, 266, 268, 279, 280, 283-285, 294, 307, 308 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження в справі у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст. 294 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України N 2-рп/2015 від 31.03.2015).

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Суддя Л.А. Вайнраух

Строк пред`явлення виконавчого документа ________________ 20___рік

Постанова набрала законної сили ________________ 20___рік

Дата видачі постанови ________________ 20___рік