Номер провадження: 33/813/1022/24
Головуючий у першій інстанції Шкуренков М. В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - Карташов О.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Виховець А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду міста Одеси від 06.03.2024 року, у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 06.03.2024 року притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень та позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів,на один рік. Строк позбавлення спеціального права керування транспортними засобами обчислюється з дня ухвалення постанови, а саме з 06.03.2024 року. У разі ухилення ОСОБА_1 від здачі посвідчення водія, яке посвідчує його право на керування транспортними засобами, то строк позбавлення його права керування усіма видами транспортних засобів строком на один рік, обчислюється з дня здачі або вилучення посвідчення водія Управлінням патрульної поліції в Одеській області. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Як зазначено в постанові суду, 25.11.2023 року о 16 годині 19 хвилин, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки Шевроле держномер НОМЕР_1 біля будинку 34 на вулиці Хаджибейська дорога в місті Одесі з ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідість обличчя, поведінка що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що було зафіксовано на відеореєстратор камери №1775, №1238 працівника поліції.

Таким чином, ОСОБА_1 вмінено порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , при складанні 25.11.2023 року протоколу про адміністративне правопорушення письмові пояснення або зауваження надати відмовився, копію отримати також відмовився.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 06.03.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження по справі закрити.

ОСОБА_1 вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню через відсутність події та складу адміністративного правопорушення. Просить зазначити , що у протоколі зазначено проходження огляду на стан «алкогольного» сп`яніння, проте, йому не було запропоновано проходити огляд саме на стан алкогольного сп`яніння, і взагалі зазначені в протоколі обставини не підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції доказами. Також у матеріалах справи відсутні беззаперечні дані, які підтверджували відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду. Окрім того, з відеозапису з нагрудних камер патрульного поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 не озвучував відмову від проходження огляду, а навпаки, виразив своє бажання та готовність проїхати в спеціалізований медичний заклад для проходження огляд.

Також ОСОБА_1 в скарзі наголошує, що у поліцейського були відсутні правові підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. За наявності об`єктивних даних, за якими ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а тому протокол про адміністративне правопорушення серії ААД N? 536230 від 25.11.2023 не може вважатися належним доказом. Посилання у судовому рішенні, що оскаржується, про те, що ОСОБА_1 не висловив згоди пройти огляд, не відповідає обставинам справи, оскільки така згода зафіксована на відеозаписі з нагрудних камер патрульного поліцейського.

ОСОБА_1 просить звернути увагу, що суд зазначає, що при перегляді відеозапису з ПВР N? 5510, на 5-й хвилині працівник поліції демонструє ОСОБА_1 направлення на огляд та 18 пропонує йому поїхати із ними до мед закладу, на що водій відмовляється та зазначає, що працівники поліції діють із перевищенням службових повноважень. Проте, це абсолютно не відповідає обставинам справи та тим подіям, які зображені на 5-й хвилині відеозапису з ВПР № 5510. Як на зазначеній хвилині, так і протягом всього іншого часу, ОСОБА_1 не озвучував своєї відмови від проходження огляду в медичному закладі. Суд не надав оцінку фрагменту відеозапису з ВПР N? 5510 на 11-й хвилині, де ОСОБА_1 підійшов до поліцейського та зазначив що готовий їхати. У зв`язку з тим, що в матеріалах справи на відеозаписах відсутній проміжок часу з 16:19:04 по 16:24:53 (5 хвилин 49 секунд), ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції клопотання про витребування відеозапису, фрагменту якого не вистачає, з патрульної поліції. Суд не розглянув подане клопотання, не витребував зазначені докази, чим порушив вимоги законодавства, не оцінивши повно і всебічно докази та не встановивши всі обставини справи. ОСОБА_1 подавав до суду клопотання про допит свідка, який знаходився під час події з ним у машині та якому відомі всі події. Проте, суд, всупереч вимогам законодавства, не розглянув дане клопотання та не допитав свідка, що також свідчить про неповне з`ясування обставин справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Також в скарзі ОСОБА_1 зазначив, що відео запис який долучений до матеріалів справи не є цілісним та має проміжки часу. Це на його думку зроблено з метою приховати всі обставини справи та позбавити суд повно та об`єктивно дослідити їх. ОСОБА_1 вважає, що таким чином, якщо із відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

В скарзі наголошується також на тому, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що поліцейський здійснив зупинку транспортного засобу в порушенні вимог законодавства, а саме ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

В порушення вимог закону, після зупинення транспортного засобу, поліцейський зазначив, що водій - ОСОБА_1 перевищував дозволену швидкість руху. На запитання водія яким спеціальним приладом поліцейським було виміряно перевищення швидкості, чи є документи на такий прилад, поліцейський не відповів та одразу зазначив, що можливо ОСОБА_1 причетний до іншого правопорушення. Після цього, поліцейським було зазначено, що водій нерівно їхав по дорозі, на що ОСОБА_1 було вказано, що він об`їжджав калюжі та вибоїни на проїзній частині. Зупинку транспортного засобу CHEVROLET CTUZE, номерний знак НОМЕР_2 було здійснено незаконно, правил дорожнього руху не порушував та були відсутні інші підстави для зупинки, визначені ст. 35 3У «Про національну поліцію». Поліцейський всупереч вимогам ч. 3 ст. 35, не проінформував водія про підстави зупинки, визначеної у цій статті. О 16 годині 29 хвилин, коли водій транспортного засобу зазначив, що його зупинили без причини, поліцейський зазначив: «Без причини? Такий час в країні. Скажіть, будь-ласка, як виявляти правопорушників, диверсантів, які перевозять зброю?». Це підтверджує, що співробітник поліції здійснив зупинку транспортного засобу за відсутності підстав, визначених законом. В подальшому, о 16:41:55, поліцейський зазначив, що водія було зупинено на підставі ст. 35, а саме «ви можете бути причетні до порушень правил дорожнього руху, до ДТП, до що завгодно». Але поліцейський не може на власний розсуд посилатися на п. 3 ч. 1 ст. 35, обов`язковою умовою є наявність інформації щодо причетності до вчинення ДТП. Таку інформацію поліцейський не зазначив, вона була відсутня.

Судом не взято до уваги та не досліджено, що у поліцейського не було підстав для перевірки документів, поверхнева перевірка транспортного засобу була проведена також всупереч вимог закону.

Також ОСОБА_1 звертає увагу, що суд не взяв до уваги той факт, що поліцейський розпочав розглядати справу за ч. 1 ст. 126 КУПАП. О 16 годині 27 хвилин 18 секунд поліцейський повідомив водія, що розпочинається розгляд справи за ч. 1 ст. 126 КУпАП (Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством). Не завершивши розпочатий розгляд справи за ч. 1 ст. 126 КУпАП, поліцейський о 16 годині 29 хвилин 30 секунд зазначив, що у водія неприродньо бліде обличчя та його поведінка не відповідає обстановці. Зазначив, що у нього достатньо підстав вважати, що водій знаходиться під впливом лікарських або наркотичних речовин. В свою чергу, судом першої інстанції не було досліджено порядок виявлення ознак наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та не було взято до уваги порушення умов такого виявлення з боку поліцейського.

ОСОБА_1 наголошує, що його відповідала обстановці, що зафіксовано на відеозаписах. При виявленні ознак, поліцейський не здійснив об`єктивної перевірки, зокрема перевірки реакції зіниць на світло. Події відбувалися за відсутності денного освітлення, що унеможливлює оцінити колір обличчя. Також, поліцейський зазначив водію, що у нього тремтять руки, але у протоколі про адміністративне правопорушення цієї ознаки не зазначено. Натомість, у протоколі зазначена ознака «звужені зіниці очей», але поліцейський не здійснював перевірку очей водія та не міг оцінити стан зіниць. О 16 годині 45 хвилин 28 секунд поліцейський зазначив «зрачки (зіниці) мляво реагують на світло: або звужені або розширені», водій запитав чи перевіряли вони, поліцейський відповів «що перевіряли?». І при цьому, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначена як ознака - звужені зіниці очей. Тобто, поліцейський, не здійснивши належної перевірки, про що зазначив сам, на власний розсуд вказав ознаку, яка не має ніякого підтвердження.

Також ОСОБА_1 просить звернути увагу, на фрагмент відео яке долучено, а саме о 16 годині 50 хвилин 35 секунд він підійшов до поліцейського зі згодою поїхати в заклад охорони здоров`я для проходження огляду. На що співробітник поліції відповів, що вони вже почали складати протокол. О 16 годині 51 хвилин 10 секунд ним зазначено «Я не відмовляюсь пройти огляд чи перевірку на стан наркотичного сп`яніння» та готовий поїхати. На той момент протокол поліцейським складений не був, факту відмови не було. Поліцейський проігнорував його згоду на проведення огляду та не видав йому відповідне направлення, продовжив всупереч вимогам законодавства та згоди водія проходити огляд, складати протокол про адміністративне правопорушення. Від підпису протоколу він також не відмовлявся, що зафіксовано на відео. Відповідно до направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, час направлення - 25 листопада 2023 року, 16 година 30 хвилин. Згідно відеозапису, о 16 годині 30 хвилин, поліцейський не складає направлення. Тобто фактичні обставини справи не узгоджуються з адміністративними матеріалами. Окрім цього, направлення на огляд було пізніше складено інспектором взводу № 2 роти № 7 батальйону № 2, Полку УПП в Одеській області старшим лейтенантом ОСОБА_2 , в той час як справу розглядав інший поліцейський - командир 8 роти 2 батальйону полку УПП в Одеській області ДПП старший лейтенант ОСОБА_3 , який згодом і склав протокол про адміністративне правопорушення. Поліцейський почав складати протокол про справі про адміністративне правопорушення по ст. 130 КУпАП, при цьому не завершивши розгляд справи по ст. 126 КУПАП.

В скарзі також зазначено, що судом не досліджено та не встановлено факту порушення прав водія щодо розгляду його скарги на дії поліцейського. ОСОБА_1 , вважаючи, що співробітниками поліції були порушенні його права, зателефонував на лінію «102» для виклику наряду поліції та фіксування незаконних дій, проте був з`єднаний з тим самим поліцейським, який здійснив зупинку та всі подальші дії - з ОСОБА_4 . Найголовніше, що суд не врахував відмови поліцейського в наданні можливості на отримання правової допомоги. О 16 годині 48 хвилин 35 секунд, ОСОБА_1 просить поліцейського дочекатись свого адвоката для забезпечення свого права на правову допомогу. Проте, всупереч вимогам законодавства, поліцейський не забезпечив та не надав можливість особі, щодо якої розглядається справа, на отримання правової допомоги. ОСОБА_1 було відмовлено чекати на адвоката та поліцейський продовжив розглядати справу та складати протокол про адміністративне правопорушення.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлений, заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З`ясувавши обставини справи, проаналізувавши матеріали справи та апеляційні доводи, апеляційний суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.

При незгоді правопорушника з протоколом і запереченні вини, суд повинен ретельно перевіряти всі доводи й докази у справі.

Судом не враховано, що при складанні протоколу ОСОБА_1 потребував допомоги адвоката, про що заявляв поліцейським, просив зачекати його адвоката, натомість поліцейськими зазначений факт було проігноровано, що слід вважати істотним порушенням його права на захист. Таке порушення прав людини є підставою для скасування постанови суду. Зазначене підтверджується відеозаписом з камер поліцейських, який долучений до матеріалів справи.

Також з відео запису вбачається, що ОСОБА_1 вважаючи, що співробітниками поліції були порушені його права, зателефонував на лінію «102» для виклику наряду поліції та фіксування незаконних дій, проте був з`єднаний з тим самим поліцейським, який здійснив зупинку.

Апеляційний суд не може спростувати доводи апелянта, які також підтверджується відеозаписом події про те, що ОСОБА_1 при процедурі складання протоколу було належно роз`яснено право на реальну допомогу адвоката, а також не було забезпечено захисника під час пред`явлення йому адміністративного обвинувачення, що є істотним процесуальним порушенням його конституційного права на правовий захист (ст.59Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника.

Також матеріали справи не містять належних і допустимих, тобто зібраних з дотриманням вимог закону, доказів порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху чи будь-яких інших законних підстав для його зупинки.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції при розгляді цієї справи залишив поза увагою обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення питання винуватості ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, статтею 35 Закону України Про Національну поліцію (далі за текстом Закон про поліцію) передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський має право зупиняти транспортні засоби.

Даний перелік передбачає такі випадки: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

З матеріалів справи видно, що жодної з наведених підстав для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 у працівників поліції в даному випадку не було.

Про наявність підстав для зупинки автомобіля, передбачених п.3 ст.35 Закону про поліцію, вбачається лише на відео з нагрудних камер поліцейських, а саме на відрізку відео 16:29:05 поліцейський зазначив причину зупинки «Такий час в країні», потім на відрізку відео 16641:45 поліцейський підставою зупинки зазначив можливе ДТП, але якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення. При цьому, жодних відомостей про особу заявника чи даних про здійснення у визначеному законом порядку реєстрації такого повідомлення в матеріалах справи не має, як не має і рапорту з цього приводу від співробітників поліції. І як вбачається з відео, це було вже після того як ОСОБА_1 неодноразово запитував причину зупинки та після того як йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння.

В матеріалах справи, немає будь-яких інших відомостей про надходження такого повідомлення, а також відсутні жодні відомості про наявність у працівників поліції інших визначених ст.35 Закону про поліцію підстав для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . Таким чином, відомості про зупинку транспортного засобу ОСОБА_1 не підтверджені жодними об`єктивними даними і не можуть братися до уваги як єдиний і беззаперечний доказ законності зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

Крім того, з матеріалів справи не вбачається і судом першої інстанції не встановлено жодних відомостей, в тому числі визначених Інструкцією з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 27 квітня 2020 року № 357, щодо фіксування будь-якої інформації про правопорушення або подію за участю транспортного засобу марки «Шевроле» держномер НОМЕР_1 , в системі ІПНП та/або журналах з присвоєнням таким записам порядкових номерів, які би об`єктивно підтверджували факт надходження до органів поліції інформації щодо водія вказаного автомобіля.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні об`єктивні дані на підтвердження того, що у працівників поліції була наявна, отримана у встановленому законом порядку, інформація відносно водія ОСОБА_1 , яка би підлягала перевірці і могла бути згідно ст. 35 Закону про поліцію підставою для зупинки транспортного засобу в даному випадку.

Така інформація наявна лише на відео записі з нагрудних камер поліцейських, доданого до матеріалів адміністративного провадження, є не точною і жодними об`єктивними даними не підтверджена, оскільки у справі відсутні будь-які інші об`єктивні відомості про надходження працівникам поліції повідомлення про порушення ПДР України на автомобілі марки «Шевроле» держномер НОМЕР_1

Суд першої інстанції взагалі не взяв до уваги зазначений факт.

Отже, в даному випадку працівниками поліції належним чином не задокументовано і не долучено до матеріалів справи належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження законності зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 згідно з ст. 35 Закону про поліцію.

Відповідно до широкого розуміння доктрини «плодів отруєного дерева» будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, що має зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня. У вузькому сенсі доктрина «плодів отруєного дерева» зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими без законних підстав, а тому складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП не можна вважати допустимим доказом.

Отже, аналіз встановлених у ході апеляційного розгляду обставин дає підстави для висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, оскільки при складанні протоколу і оформленні матеріалів справи працівниками поліції не долучено жодних доказів законності зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого складений протокол та інші матеріали справи є недопустимими доказами і не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, внаслідок порушення права ОСОБА_1 на адвоката та інших суттєвих порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП судом не можуть бути визнані як допустимі докази, що були зібрані посадовими особами поліції під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_5 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як невмотивована й необґрунтована.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенство права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови і закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_5 складу правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Суворовського районного суду міста Одеси від 06.03.2024 року - скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст.247п.1КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов