Справа № 297/801/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.08.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 204-1 ч.2 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 08 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 08 квітня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , в користь держави 605 гривень 60 коп. судового збору.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, - ЗхРУ №148417 від 09.02.2024 року, - 08 лютого 2024 року, близько 19:15 год. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» в межах контрольованого прикордонного району на околиці н.п. Бодалово на напрямку 144 прикордонного знаку на відстані близько 2000 метрів до ДКУ, в межах установленої прикордонної смуги було виявлено та затримано ОСОБА_1 , який спільно з тридцять вісім громадян України, здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Угорщину поза пунктами пропуску через державний кордон в складі групи осіб.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги передбачені ст.ст. 9, 12 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду. У апеляційній скарзі вказує на те, що висновки суду, викладені у постанові, не відповідають фактичним обставинам справи.

Від захисника Карпин М.М. надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість та незаконність судового рішення апеляційний суд відхиляє, враховуючи такі обставини.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 148417 від 09 лютого 2024 року, який складений особою, яка має право складати протоколи про адміністративні правопорушення, їх зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у достовірності занесених у нього даних не викликає, на час розгляду справи ніким не спростований; даними, які містяться в протоколах про адміністративне затримання від 08.02.2024, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучених речей і документів від 08 лютого 2024 року, паспортом громадянина України, схемою затримання, письмовими поясненнями та іншими матеріалами справ з яких вбачаються вищевказані обставини, встановлені при розгляді даної справи.

Не дивлячись на наведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_1 , що зазначені вище докази є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення спроба незаконного перетину державного кордону України, вчиненого групою осіб.

Заперечення вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, не спростовує правильних висновків суду першої інстанції про доведеність останнього вини у скоєному, і апеляційним судом оцінюються як форма захисту.

Апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам КУпАП та Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, він складений уповноваженою особою Державної прикордонної служби, в присутності правопорушника.

Зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 , роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, в тому числі право мати захисника, що засвідчено його підписом. Крім того, в матеріалах справи містяться пояснення, в яких вказує, що намагався перетнути Державний кордон незаконно, однак був затриманий.

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що 08 лютого 2024 року, близько 19:15 год. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» в межах контрольованого прикордонного району на околиці н.п. Бодалово на напрямку 144 прикордонного знаку на відстані близько 2000 метрів до ДКУ, в межах установленої прикордонної смуги було виявлено та затримано ОСОБА_1 , який спільно з тридцять вісім громадян України, здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Угорщину поза пунктами пропуску через державний кордон в складі групи осіб.

Вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення - як спроба перетину державного кордону України у складі групи осіб будь-яким способом, повністю охоплюється диспозицією ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та підтверджується доказами, що містяться у матеріалах справи.

Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що молодший інспектор прикордонної служби 3 категорії - водій групи утримання прикордонних знаків відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, що в нього були підстави для обмови останнього та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано. Тому, апеляційний суд доходить висновку, що ОСОБА_2 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Разом із тим, апеляційним судом не встановлено і будь-яких фактів про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, які б призвели до визнання ним вини та підписання протоколу про адміністративне правопорушення, заяви та інших документів, які містяться у матеріалах справи.

Окрім того, жодного доказу, який би ставив під сумніви правомірність складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ним у суді першої та апеляційної інстанції на надано.

Таким чином, докази покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, визнаються належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, та є такими, що не викликають сумніву.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.

Що стосується інших посилань в апеляційній скарзі, то вони мають формальний характер, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому, суд керується висновком Європейського суду з прав людини, зробленим ним у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, де в п.58 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції, ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, а адміністративне стягнення, яке накладено на нього у межах санкції ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення, і в свою чергу є необхідним і достатнім для виправлення і виховання ОСОБА_1 у дусі точного та неухильного додержання законів та запобігання новим правопорушенням.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, при апеляційному перегляді не встановлено.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 08 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага