Справа № 359/6969/24
Провадження № 3/359/3255/2024
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши за участі представника особи, яка притягується до відповідальності адвоката - Онишко В.М., адміністративний матеріал, який надійшов від Бориспільського районного управління поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.173-2 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено,-

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 204577 від 26.06.2024 року, 26.06.2024 року приблизно о 22 год. 30 хв., гр. ОСОБА_1 знаходячись за адресою АДРЕСА_1 , порушив умови терміново заборонного припису АА 163279 від 25.06.2024 року, а саме виказував образи, погрози дружині, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Натомість в судове засідання з`явився представник особи, яка притягується до відповідальності адвокат Онишко В.М. та пояснила: в своїх поясненнях ОСОБА_2 вказує, що приводом для виклику поліції став конфлікт на ґрунті побутових питань (через воду, яку вимкнув ОСОБА_1 ), та те, що він порушив терміновий заборонний припис від 25.06.2024 року серії АА №163279. Однак, ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 , де проживає і його дружина. Через те, що в них одна адреса проживання, і ОСОБА_1 не мас куди піти, щоб не порушувати терміновий заборонний припис, тому він живе на території будинку, але поза його межами в будівельному вагончику. Чим і користується ОСОБА_2 для психологічного тиску та виклику поліції в бік ОСОБА_1 . Отже, вказані сварки не мають нічого спільно з умисним вчиненням будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру зі сторони ОСОБА_1 . Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не зазначено настання конкретних наслідків вчинення адміністративного правопорушення. У поясненнях ОСОБА_2 , наявних в матеріалах справи, зазначено, що у них з ОСОБА_1 стався конфлікт, в ході якого почалися образи та погрози. Тобто, разом з цими обставинами та інформацією, що прописана в протоколі, не можна вказати, що наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено не лише про характер вчиненого домашнього насильства відносно ОСОБА_2 , а й про можливість завдання чи завдання внаслідок цього шкоди фізичному або психічному здоровлю. Той факт, що ОСОБА_1 вже притягувався до відповідальності за ч.І ст.173-2 КУпАП, не може вказувати на те, що ним було здійснено відповідне правопорушення в даному випадку. Оскільки, протокол про адміністративне правопорушення не містить конкретних наслідків вчинення та ознак адміністративного правопорушення, що, відповідно, свідчить про відсутність об^єктивної складової правопорушення. Доказів того, що вчинення будь-яких дій з боку ОСОБА_1 потягло або могло потягнути за собою наслідки у виді шкоди психічному здоровлю потерпілої, матеріали справи не містять. Окрім цього, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, відеозагшс, чи покази свідків, які б могли беззаперечно спростувати чи підтвердити факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення. Обставини вчинення правопорушення, які відображені в протоколі, не є достатніми, переконливими та беззаперечими доказами вчинення останнім адміністративного правопорушення. Отже вважаємо, що відсутні належні, допустимі та достовірні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

У зв`язку з вищевикладеним, вважаємо, що провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП слід закрити на підставі п.1 ч.І ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ознайомившись з матеріалами справи приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження, а склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, судом не встановлений.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В силу вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Статтею 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення. Частина 2 вказаної статті передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Таким чином, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 ставиться у вину те, що останній 26.06.2024 року приблизно о 22 год. 30 хв., знаходячись за адресою пров. Вербовий, 9, порушив умови терміново заборонного припису АА 163279 від 25.06.2024 року, а саме виказував образи, погрози дружині, чим вчинив домашнє насильство.

Разом з тим, вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення містить лише загальні фрази обвинувачення, а саме «порушив умови терміново заборонного припису, виказував образи, погрози», що не дає змоги об`єктивно встановити обставини події.

Разом із цим, суд вважає, що обставини домашнього насильства, описані у вищезазначених доказах, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в них не зазначено не лише про характер вчиненого психологічного насильства відносно ОСОБА_2 , а й про можливість завдання чи завдання внаслідок цього шкоди її психологічному здоров`ю.

При цьому, можливий психологічний біль в межах конфлікту, який склався між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_2 не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 , дій, зазначених у диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та які б підпадали під ознаки домашнього насильства.

Проте, не кожен конфлікт є психологічним насильством у розумінні норм Закону.

Так, конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить. Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

При цьому, на особу, уповноважену складати протокол про адміністративне правопорушення, покладається обов`язок довести причинно-наслідковий зв`язок між діями, що вчинені особою та наслідками, що настали.

Так, саме по собі вживання нецензурної лайки на адресу осіб, із числа передбачених ст. 3 Закону № 2229-VIII, автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

У даному випадку наявність наслідків дій ОСОБА_1 у виді спричинення шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_2 , не відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, їх зміст не розкрито, а тим більше не доведено за стандартом «поза розумним сумнівом».

З фабули протоколу не простежується факт того, що конфліктна ситуації викликала у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Доказів завдання чи можливості завдання такої шкоди потерпілому матеріали справи не містять.

В той же час матеріали справи не містять пояснень свідків, чи звернення потерпілого до медичного закладу за допомогою.

Будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Враховуючи вищенаведені недоліки та суперечності, що містяться в матеріалах провадження, суд приходить до переконання про відсутність належних, достатніх і переконливих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували, що ОСОБА_1 26.06.2024 року вчини в домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 та порушив умови терміново заборонного припису стосовно кривдника № 163279.

Інших доказів які б могли підтвердити вину останньої у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП судом не встановлено.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23 рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Тому усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП трактуються на її користь.

Викладені вище обставини у сукупності свідчать про недоведеність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є підставою, яка виключає провадження у справі.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч. 2 ст. 173-2 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суд оцінює критично.

Враховуючи викладене та зазначені норми Закону, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ч. 2 ст.173-2 та п.1 ст. 247 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо притягнення його до відповідальності за ч. 2 ст.173-2 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя С.М. Вознюк