П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/1187/24

23 серпня 2024 року селище Богородчани

Суддя Богородчанського районного суду Івано-Франківської області Куценко О.О., за участю: особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2

розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 2 (смт Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, не працююча, жителька АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №579987 від 23 серпня 2024 року, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 154 КУпАП.

У протоколі викладений фактичний склад адміністративного правопорушення (фабула обвинувачення): 20 червня 2024 року, о 19 годині 30 хвилин в селі Старуня Богородчанської ТГ по вулиці Молодіжна,5 собака на прізвисько « ОСОБА_3 » , яка належить громадянці ОСОБА_1 покусала собаку громадянки ОСОБА_2 на прізвиська « ОСОБА_4 », тим громадянка ОСОБА_1 допустила утримання собаки без повідка та намордника, що спричинило заподіяння шкоди.

ІІ. Пояснення учасників справи

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні не погодилась з обставинами, викладеними в протоколі, вину не визнала. Вона пояснила, що утримує на території свого домоволодіння собаку на прізвисько " ОСОБА_3 ". Пес утримується нею без повідка та намордника, однак належним чином, оскільки територія її домогосподарства має огорожу. ОСОБА_1 вказала, що не бачила моменту, коли її собака покусав собаку, що належить сусідці ОСОБА_2 . Проте наполягає, що сама подія відбулась на території її домоволодіння, оскільки сусідський собака підліз під сіткою на їх територію, а коли повертався, то " ОСОБА_3 " його наздогнав під сіткою та можливо укусив, хоча вона не бачила, щоб сусідський собака зазнав шкоди.

Допитана в якості свідка потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні надала пояснення, що 20 червня 2024 року приблизно о 19 годині вона чекала на дорозі біля свого домоволодіння по АДРЕСА_2 таксі, її песик на прізвисько « ОСОБА_4 » гуляв поблизу неї. В цей час сусідський пес, що належить ОСОБА_1 несподівано перестрибнув через огорожу із території домоволодіння АДРЕСА_1 та біля рову на узбіччі дороги напав на її песика. Вона стала кричати, оскільки сусідський пес значно більших розмірів та міг завдати її песику суттєвої шкоди. В цей час вибіг син ОСОБА_1 та відтягнув свою собаку від « ОСОБА_4 ». В подальшому вона побачила, що у « ОСОБА_4 » були глибокі рани у зв`язку з чим вона звернулась до ветеринара. Лікування песика обійшлось їй 1910 грн.

ІІІ. Застосоване судом законодавство

Відповідно до ст. 9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КУпАП утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях) - тягнуть за собою попередження або накладення штрафу на громадян від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від двадцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 КУпАП за дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну, - тягнуть за собою попередження або накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.

Згідно з абз. 4 ст. 1 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» домашні тварини - собаки, коти та інші тварини, що протягом тривалого історичного періоду традиційно утримуються і розводяться людиною, а також тварини видів чи порід, штучно виведених людиною для задоволення естетичних потреб і потреб у спілкуванні, що, як правило, не мають життєздатних диких популяцій, які складаються з особин з аналогічними морфологічними ознаками, та існують тривалий час у їх природному ареалі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана: забезпечити домашній тварині необхідні умови, що відповідають її біологічним, видовим та індивідуальним особливостям, відповідно до вимог цього Закону; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм експлуатації жилого приміщення, де утримується домашня тварина (місце постійного утримання), та норм співжиття. Правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування.

Відповідно до абз. 4 ч. 7 ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» дозволяється утримувати домашніх тварин - у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив`язі або без неї.

Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

ІV. Висновок суду

Диспозицією ст. 154 КУпАП передбачена відповідальність за:

1) утримання собак у місцях, де це заборонено відповідними правилами;

2) утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця;

3) вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях;

4) неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях).

Частиною 3 ст. 154 КУпАП передбачена відповідальність за ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, тобто визначені кваліфікуючі ознаки вказаних діянь.

Частина 1 статті 154 КУпАП є бланкетною нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 154 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Відповідно до ст. 180 ЦК України, тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на яких поширюється правовий режим речі, тобто собака є майном, об`єктом права власності.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення посадова особа повинна викласти суть правопорушення, виходячи виключно зі змісту частини 1 даної статті з посиланням на конкретний пункт Правил утримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах, який вважається порушенням, чи Правил утримання домашніх тварин або інших нормативно-правових актів, які затверджені відповідними органами місцевого самоврядування та встановлюють вимоги до утримання та поводження з домашніми тваринами, після цього зазначити наслідки у виді заподіяння шкоди (конкретизувавши кому було заподіяно шкоду, особі чи майну та в чому її вираження) передбачено ч. 3 ст. 154 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №579987 від 23 серпня 2024 року відсутні будь-які посилання на конкретний пункт Правил утримання тварин, який був порушений особою, щодо якої складено протокол, та не зазначено в чому це порушення проявилось.

За вказаних обставин протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №579987 від 23 серпня 2024 року не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та не може бути належним доказом в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки його зміст не відповідає фактичним обставинам, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Відтак, ЄСПЛ неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти росії» та «Карелін проти росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Крім того, суд вважає, що розумний сумнів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (в тому, що собаку, яка належить ОСОБА_2 , покусала собака, яка належить ОСОБА_1 на території домоволодіння по АДРЕСА_1 ), який висловлений нею безпосередньо в судовому засіданні і який узгоджується з її письмовим поясненням, наявним в матеріалах справи, не спростований достатніми доказами.

В силу приписів ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи докази (протокол про адміністративне правопорушення ВАД №579987 від 23 серпня 2024 року, рапорт від 21 червня 2024 року, заяву ОСОБА_2 від 21 червня 2024 року, довідка по зверненню ОСОБА_2 від 19 липня 2024 року; письмове пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , лист призначення, співставивши їх з поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наданими нею безпосередньо в судовому засіданні, врахував принципи презумції невинуватості та стандарт доказування «поза розумним сумнівом» та дійшов висновку про недоведеність винуватості особи та відповідно відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 154 КУпАП.

За таких обставин, суд вважає за необхідне провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 154 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 3 ст. 154, ст. ст. 33-35, 247, 283-285, 268, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя: