Справа №461/55/18
Провадження №3-в/461/51/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2024 року м. Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Кротова О.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Галицького районного суду м.Львова від 20.02.2018 у справі №461/55/18 за нововиявленими обставинами,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Хрипта І.М., 12.08.2024 звернувся в Галицький районний суд м.Львова із заявою, у якій просить скасувати постанову Галицького районного суду м.Львова від 20.02.2018 у справі №461/55/18 про накладення на нього адміністративного стягнення за ст. 471 МК України за нововиявленими обставинами, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Подану заяву мотивує тим, що постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 20 лютого 2018 року його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, із накладенням стягнення - штрафу у розмірі 1700 грн; вилучений відповідно до протоколу про порушення митних правил №6396/20900/17 від 14 грудня 2017 року товар (парфуми в асортименті 187 шт) повернуто ОСОБА_1 після проведення митного оформлення або для повернення вказаного товару на митну територію держави, з якої його було ввезено; вилучені, відповідно до протоколу про порушення митних правил №6396/20900/17 від 14 грудня 2017 року, грошові кошти в сумі 84100 доларів США, повернуто ОСОБА_1 ; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці витрати за зберігання на складі митниці в розмірі 410,31 грн та стягнуто з ОСОБА_1 352,40 грн судового збору. Так, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 13 грудня 2017 року о 18 год 15 хв разом з пасажиром ОСОБА_2 на автомобілі марки «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_1 , повертався з Республіки Польщі до України через м/п «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС, обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор». В ході митного контролю, шляхом усного опитування, ОСОБА_1 заявив про наявність у нього та пасажира грошових коштів у загальній кількості 10000 Євро та 84187 доларів США, а ОСОБА_2 заявив про наявність у нього 10000 Євро. Автомобіль було скеровано зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого догляду транспортних засобів, де громадянин ОСОБА_1 пред`явив до митного контрою вищезазначені грошові кошти. Також під час огляду автомобіля було виявлено парфуми в асортименті, що знаходились в поліетиленових пакетах в салоні та багажному відділенні автомобіля без ознак приховування. Під час перегляду зазначеної постанови в апеляційній інстанції, Львівський апеляційний суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України. Згідно із постановою від 14 травня 2018 року, із покликанням на те, що безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України обмежено законодавством України, на ОСОБА_1 накладено стягнення в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та конфісковано кошти у сумі 84187 доларів США. Вилучені в ОСОБА_1 згідно з протоколом про порушення митних правил №6396/209000/17 від 14 грудня 2017 року товари - парфуми в асортименті в кількості 187 шт, щодо яких відсутнє будь-яке прохання в апеляційній скарзі, повернуто ОСОБА_1 . Заявник вважає, що постанова, якою на нього було накладено адміністративне стягнення, підлягає перегляду за нововиявленими обставинами із подальшим скасуванням такої, з огляду на таке. В тексті протоколу про порушення митних правил державний інспектор І.Черепащук відобразив, що 13.12.2017 о 18 год 15 хв громадянин України ОСОБА_1 разом з пасажиром громадянином України ОСОБА_2 на автомобілі марки «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_2 , поверталися з Республіки Польща до України, через м/п «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС, обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор», чим своїми діями заявили про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони та обмеження. В ході митного контролю, шляхом усного опитування, гр. ОСОБА_1 заявив про наявність в нього та пасажира грошових коштів в загальній сумі 10000 Євро та 84 187 доларів США, а гр. ОСОБА_2 заявив про наявність в нього 10000 Євро. Автомобіль було скеровано зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого догляду транспортних засобів, де громадянин ОСОБА_1 пред`явив до митного контролю вищезазначені грошові кошти. 06 червня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду завершив розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 у справі №813/2601/18 та виніс постанову від 06 червня 2024 року. Вважає, що обставини, встановлені в даному судовому рішенні, не були предметом дослідження у справі №461/55/18 та не встановлювались у відповідному провадженні, а тому можуть бути заявлені як нововиявлені. Зокрема, зазначає щодо встановлення таких обставин, що мають значення для вирішення даної справи: переміщення з Зони прикордонного контролю МП «Рава-Руська» на Бокс поглибленого огляду, що відповідно до ОСОБА_3 відноситься до каналу руху «червоний коридор», здійснив не державний інспектор ОСОБА_4 , а інспектор прикордонної служби «Рава-Руська» -прапорщик Поліщук; парфуми були виявлені не державним інспектором ОСОБА_4 до переміщення, яке було проведено інспектором прикордонної служби «Рава-Руська» прапорщиком Поліщуком із Зони прикордонного контролю МП «Рава-Руська» на Бокс поглибленого огляду, що відповідно до Технологічної схеми відноситься до каналу руху «червоний коридор», а службовою особою державної прикордонної служби Задолинним; митний контроль був розпочатий разом із митним оглядом на Боксі поглибленого огляду автомобілів по закінченню прикордонного контролю, який закінчився в тій же локації о 18:13 год 13 грудня 2017 року, що в повній мірі засвідчують Акт огляду та Скрін з бази «Інспектор-2006», який засвідчує те, що митний контроль був розпочатий о 18:13 13.12.2017, інформація про що була зумисно прихована митним органом; в державного інспектора ОСОБА_4 були відсутні повноваження на проведення митного контролю та проведення декларування валютних цінностей від час проведення такого контролю, так як такі обов`язки не передбачені в його посадовій інструкції. Також зазначеною постановою встановлено, що грошові кошти були заявлені ОСОБА_1 до переміщення на Бокс поглибленого огляду автомобілів, тобто до моменту завершення прикордонного контролю, а відтак до початку проведення митного контролю. Митний контроль був проведений не на смузі «зелений коридор», а на «червоному коридорі», як і констатовано в постанові від 06 червня 2024 року Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №813/2601/18. Таким чином, з огляду на наведене, вважає, що виходячи з встановлених у постанові від 06 червня 2024 року Верховного Суду у справі №813/2601/18 обставин, інспектор ОСОБА_4 вніс до протоколу про порушення митних правил завідомо неправдиві відомості про проведення митного контролю, на проведення якого він не мав повноважень, та такі обставини Галицький районний суд м.Львова не досліджував, відтак такі є нововиявленими, мають визначальне значення для постановлення законного та об`єктивного рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення статті 471 МК України. Також щодо розгляду зазначеної заяви вказує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, провадження у справах про адміністративне правопорушення, вважається кримінальним у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини від 30.10.2014 у справі «Швидка проти України»). Оскільки провадження у справах про адміністративне правопорушення вважається кримінальним, до нього застосовуються норми Кримінального процесуального кодексу України, які передбачають перегляд рішення за нововиявленими обставинами та містять перелік даних обставин. Зокрема, відповідно до ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються: інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути. На підставі наведеного, просив задоволити його заяву.

Оглянувши заяву із доданими до неї документами, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження суду при розгляді конкретної справи визначаються відповідним процесуальним законом, зокрема у справах про адміністративні правопорушення визначаються Кодексом України про адміністративні правопорушення, який містить норми як матеріального, так і процесуального права.

Конституційний Суд України у рішенні № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

Діючим законодавством України про адміністративні правопорушення, перегляд постанов за нововиявленими обставинами не передбачений. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 КУпАП.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку.

Апеляційний суд під час розгляду справи може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення місцевим судом. Постанова апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Главою 24-1 КУпАП також передбачено перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом. Проте, у цьому випадку, згідно з положеннями ст. 297-4 КУпАП, заява про перегляд такої постанови подається до Верховного Суду. Іншого порядку перегляду судових рішень по справах про адміністративне правопорушення (в тому числі за нововиявленими обставинами) чинним законодавством не передбачено. Повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили, у цій категорії справ місцевий загальний суд не наділений.

Іншого порядку перегляду судових рішень у справах про адміністративне правопорушення, в тому числі шляхом їх перегляду за нововиявленими обставинами, чинний КУпАП не передбачає.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Галицького районного суду м.Львова від 20.02.2018 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн; вилучений, відповідно до протоколу про порушення митних правил товар повернуто ОСОБА_1 після проведення митного оформлення або для повернення вказаного товару на митну територію держави, з якої його було ввезено; вилучені, відповідно до протоколу про порушення митних правил грошові кошти в сумі 84100 доларів США повернуто ОСОБА_1 , вирішені питання судового збору та витрат за зберігання товару на митному складі.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 14 травня 2018 року постанова суду першої інстанції скасована та постановлена нова, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України; накладено на нього стягнення штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.; вилучені в ОСОБА_1 кошти в сумі 84187 доларів США конфісковано в дохід держави, а вилучені товари парфуми в асортименті в кількості 187 шт повернуто після проведення митного оформлення або для повернення вказаного товару на митну територію держави, з якої його було ввезено.

Також ОСОБА_1 звертався із касаційною скаргою на зазначену постанову, однак ухвалою Верховного Суду від 06.08.2018 відмовлено у відкритті касаційного провадження, оскільки компетенція Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду не поширюється на перегляд у касаційному порядку судових рішень постановлених не за правилами Кодексу адміністративного судочинства України місцевими та апеляційними судами інших юрисдикцій, зокрема у справах про накладення адміністративного стягнення.

Окрім цього, як вбачається з матеріалів заяви, ОСОБА_1 звертався до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Львівської митниці ДФС, державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Львівської митниці ДФС ОСОБА_4 , в якому просив: визнати протиправними дії Львівської митниці ДФС в частині організації системи розподілу руху транспортних засобів на МП «Рава-Руська» на «червоний коридор» та «зелений коридор»; визнати протиправними дії державного інспектора ВПС ПМП УПМП та МВ Львівської митниці ДФС Черепащука І.В. в частині ненадання інформації про те, якою смугою руху має рухатись автомобіль позивача в зоні МП «Рава-Руська» при виборі «червоного коридору» та визнати протиправними дії державного інспектора ВПС ПМП УПМП та МВ Львівської митниці ДФС ОСОБА_4 в частині відмови у наданні позивачу митної декларації для заповнення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 у справі №813/2601/18, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2019, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 06.06.2024 у справі №813/2601/18, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2019 залишено без змін.

Саме обставини, встановлені зазначеною постановою Верховного Суду від 06.06.2024 у справі №813/2601/18, заявник вважає нововиявленими та такими, які виключають провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України.

При цьому, заявник зазначає про можливість застосування положень ст.459 КПК України при розгляді його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду у справі про адміністративне правопорушення з огляду на неврегульованість цього питання у КУпАП та практику Європейського суду з прав людини, яка визнає адміністративне правопорушення як кримінальне.

Разом з тим, такі доводи не заслуговують на увагу з таких підстав.

Покликання заявника на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Швидка проти України», яке містить висновки про можливість перегляду за нововиявленими обставинами постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, є недоцільними, оскільки ця справа стосується порушення права заявниці на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, гарантованого ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та несправедливість судового провадження. У вказаній справі не йдеться про можливість перегляду за нововиявленими обставинами постанов про накладення адміністративного стягнення.

Схожа за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року (провадження № 51-4998ска19).

Зокрема, у вказаній постанові зазначено про те, що за правилами ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду. При цьому нормами КУпАП не передбачена ні можливість касаційного оскарження постанови апеляційного суду у справі про адміністративне правопорушення, а ні можливість перегляду такої постанови Верховним Судом за нововиявленими обставинами. Так само нормами КПК не передбачено можливості перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень у справах про адміністративні правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, неодноразово наголошував, що з огляду на каральну мету адміністративного стягнення, зокрема штрафу або позбавлення права керування транспортними засобами, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення ЄСПЛ у справах: «Енгель та інші проти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Надточій проти України» та «Лучанінов проти України»).

Проте, такі висновки ЄСПЛ у наведених справах пов`язані не з необхідністю (потребою) безпосереднього застосування положень кримінального процесуального закону при розгляді справ про адміністративні правопорушення, як помилково зазначає заявник, а пов`язані зі змістом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій вжито термін «кримінальне обвинувачення». Зокрема ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. А стаття 2 Протоколу № 7 до Конвенції встановлює, що кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку.

Таким чином, норми КПК України не можуть бути застосовані за аналогією закону, оскільки регулюють провадження виключно щодо кримінальних справ і не поширюють свою дію на розгляд справ про адміністративні правопорушення.

У відповідності до ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Чинний КУпАП надає стороні можливість оскаржити в апеляційному порядку постанову у справі про адміністративне правопорушення, що є справедливим і повністю відповідає ст.2 Протоколу № 7 до Конвенції щодо права кожного, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним.

В даній справі реалізоване право на перегляд апеляційним судом постанови суду першої інстанції, якою він визнаний винним за ст.471 МК України і така процедура дотримана.

Окрім цього, заявником також реалізоване право на звернення до адміністративного суду в порядку КАС України щодо оскарження, на його думку, неправомірних дій державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Львівської митниці ДФС ОСОБА_4 при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення.

Також враховую в даному випадку рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року (№ 3236/03) у справі «Пономарьов проти України», згідно з яким жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язково рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її рішення.

Доводи заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами зводяться до незгоди із вищевказаними судовими рішеннями, а оскільки місцевий загальний суд не наділений повноваженнями щодо перегляду постанови у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, відтак така постанова не може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами.

Враховуючи наведене вище, приходжу до висновку, що заяву про перегляд постанови Галицького районного суду м.Львова від 20.02.2018 у справі №461/55/18 за нововиявленими обставинами слід повернути заявнику ОСОБА_1 , як таку, що не підлягає розгляду в порядку, передбаченому законодавством України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 284, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Галицького районного суду м.Львова від 20.02.2018 у справі №461/55/18 за нововиявленими обставинами повернути заявнику, як таку, що не підлягає розгляду у порядку законодавства України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Кротова О.Б.