Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/778/24
Провадження № 3/506/703/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2024 року селище Окни

Суддя Красноокнянського районного суду Одеської області Бурдинюк О.С., розглянувши матеріали, що надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, який протягом року не піддавався адміністративному стягненню,

- за ст.204-1 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В с т а н о в и в:

25.07.2024 року о 14 годині 45 хвилин, на західній околиці н.п. Нагірне, Подільського району, Одеської області на відстані до 18000 м від лінії державного кордону України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у групі осіб, намагався перетнути державний кордон України, на вихід з України в РМ, поза пунктом пропуску через ДКУ в районі пп/зн покажчика №0436, на напрямку «с. Нагірне (Україна) с. Колосово (Республіка Молдова)», в пішому порядку, з документами, що посвідчують особу, чим порушив ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

За цим фактом співробітниками прикордонного загону ДПС України стосовно громадянина ОСОБА_1 , складений протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 256531 за ст.204-1 ч.2 КУпАП.

ОСОБА_1 , про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився /а.с. 8, 37/, про поважність причини неявки суд не сповістив, з заявою про відкладення не звертався,згідно розписки /а.с. 9/, у разі неявки просив розглянути справу у його відсутність. Справа призначалася до розгляду на 06.08.2024 року, 13.08.2024 року, 22.08.2024 року і постійно відкладалася у зв`язку з чисельними клопотаннями захисника особи адвоката Баранової О.В., у тому числі для ознайомлення з матеріалами справи та надання пояснень. Разом з тим, ОСОБА_1 у судові засідання жодного разу не прибув, пояснень не обставинам правопорушення не надав.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Баранова О.В., про час та дату розгляду справи повідомлялась належним чином, у судові засідання, призначені на 06.08.2024 року, 13.08.2024 року, 22.08.2024 року не з`явилась, однак неодноразово надавала суду клопотання про відкладення судових засідань. Так, захисником 16.08.2024 року було заявлено клопотанням про участь у судовому засіданні, призначеному на 22.08.2024 року, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала прийняття рішення щодо відеоконференції, однак діючі КПК України, ЦПК України та КАС України, мають відповідні норми, а тому застосовується аналогія права.

Як вбачається зі змісту ст.336 КПК України постановлення ухвали про проведення судового засідання окремим документом необхідно лише у разі незгоди з заявленим клопотанням когось із учасників або у разі надання доручення іншому суду забезпечення проведення відеоконференції за участю даної особи. Разом з тим, захисник у судове засідання, призначене на 22.08.2024 рокуна 14:00 год. не прибула, до відеоконференції з власних джерел не підключилась, а навпаки 22.08.2024 року о 9 годині 40 хвили подала клопотання про чергове відкладення судового розгляду посилаючись на те, що вона не отримала ухвалу з приводу заявленого клопотання про відеоконференцію і перебуває на лікарняному, при цьому жодних доказів щодо неможливості за станом здоров`я бути присутньою у судовому засідання за допомогою відеоконференцзв`язку з власних джерел суду також не надано. Більш того, сторона захисту на протязі майже трьох тижнів не була позбавлена можливість надати суду пояснення у письмовому вигляді щодо обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, однак кожне засідання надходили лише письмові клопотання про відкладення розгляду. Тому справа розглянута у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Баранової О.В, що не суперечить вимогам ст.268 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року зазначив, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. У разі неприбуття особи, яку викликає суд, суд має право вирішити матеріали за наявними доказами і неявка у судове засідання такої особи за умови, що таку особу належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

З метою недопущення затягування і відкладення судового розгляду на строк, який перевищує строк розгляду справи, встановлений законом, враховуючи практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків, беручи до уваги правову та фактичну складність справи; поведінку особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, характер процесу та його значення для особи (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України», яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у ній даних та доказів.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши всі матеріали справи в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251 , 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст.1 КУпАП, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

КУпАП визначено форму і основні елементи протоколу про адміністративне правопорушення та змісту постанови, що приймається в конкретній справі. У них повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення та відомості, необхідні для розгляду справи, зокрема, дані про час, місце вчинення адміністративного правопорушення, його суть, дані про свідків і потерпілих, їх пояснення, а якщо правопорушенням спричинено матеріальну шкоду, про це також зазначається у процесуальних документах, тобто всі обставини правопорушення, отримані на підставі дослідження та оцінки доказів в їх сукупності, обґрунтування наявності складу правопорушення.

Так, протокол про адміністративне правопорушення - це відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Саме складання протоколу - це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст.251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення №506/778/24: уповноваженою особою ДПС України складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №256531 від 25.07.2024 року, відносно ОСОБА_1 за ст.204-1 ч.2 КУпАП у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, оскільки останній містить усі необхідні елементи протоколу /а.с.1/.

Зокрема, у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення чітко зазначена (конкретизована) суть адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а саме фабула правопорушення відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеному у статті КУпАП, за якою складено протокол та роз`яснено права та обов`язки передбачені ст.ст. 55,56,59,63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Будьяких заперечень ОСОБА_1 щодо складання протоколу не зазначив, підписавши його.

Частиною 2 статті 204-1 КУпАП, передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, у тому числі, вчинене групою осіб.

Диспозиція статті має бланкетний характер, у зв`язку з чим встановлення складу адміністративного правопорушення регулюється спеціальним нормативним актом, що регулює порядок перетинання державного кордону України, яким є Закон України «Про державний кордон України».

За змістом ч. 1 3 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, автомобільних і пішохідних шляхах, в аеропортах (аеродромах), морських і річкових портах, включаючи частину їх акваторії (захищена повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження), з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, на якій здійснюються прикордонний, митний контроль, інші види контролю і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Положення про пункти пропуску через державний кордон України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Статтею 12 Закону України «Про державний кордон України» встановлено, що пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Згідно з абз. 1 п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Окрім того, згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків віком 18-60 років за кордон.

Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ПдРУ № 256531 від 25.07.2024 року /а.с.1/; рапортом ОСОБА_2 /а.с.2/; письмовими поясненнями: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 /а.с.3-5/; копією паспорта на ім`я ОСОБА_1 , /а.с.6/; витягом з бази даних інформаційно-телекомунікаційної системи « Ризик» від 25.07.2024 р./ а.с. 7/; розпискою ОСОБА_1 /а.с 9/; довідковою запискою /а.с.10-22/.

Не може лишитися поза увагою суду, що ОСОБА_1 , будучи зареєстрованим та проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 ,будь-яких пояснень та доказів на обґрунтування причин перебування підчас дії воєнного стану, у безпосередній близькості від лінії державного кодону України, у контрольованому прикордонному районі, яким є територія Окнянської територіальної громади Подільського району Одеської області, не надав.

Тобто, докази, наведені вище, які суд визнає належними й допустимими, зібраними відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, за якою це правопорушення кваліфікується як спроба перетину державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинене групою осіб.

Відповідно санкції ч.2 ст.204-1 КУпАП за це правопорушення на особу накладається стягнення у вигляді штрафу від п`ятисот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб, з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.

При призначенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, обставини, що пом`якшують відповідальність: щире розкаяння, що вбачається з наданої розписці /а.с.9/ та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

Крім того, конфіскація знарядь і засобів вчинення правопорушення не застосовується, так як вони були відсутні підчас вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст.9, 24, 33, 34, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-1 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /РНОКПП невідомий/, адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 8500 (вісім тисяч п`ятсот гривен) грн. 00 коп., без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Стягнення штрафу проводити на р/р UA0015626, отримувач коштів: ГУК в Од.обл/отг смт Окни/21081100, Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат), ; МФО 899998, код платежу: 21081100, призначення платежу: штрафи від населення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /РНОКПП невідомий/ судовий збір у сумі 605,60 грн. на користь держави на рахунок: Отримувач коштів; ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, у разі несплати у встановлений строк штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, а прокурором - в межах повноважень, визначених ч.5 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Бурдинюк О. С.