ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2024 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Головчак М.М., за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Оспанова Р.О., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , за ч. 4 ст. 156 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №336119, 10.07.2024 ОСОБА_1 , перебуваючи на території ринку «Північний» за адресою: м.Рівне, вул. Кн. Романа, 3а, здійснював торгівлю з рук тютюновими виробами, а саме 10 пачок сигарет «Мальборо» за 500 грн. без державної реєстрації як суб`єкт господарської діяльності та безодержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.4 ст. 156 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Оспанов Р.О. просив провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, з підстав викладених у письмових запереченнях, вказав, що матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 отримав гроші (виручку) за реалізацію тютюнових виробів, відсутні докази про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1,3 ст. 156 КУпАП, щоб дійти висновку про правильність кваліфікації його дій за ч.4 ст. 156 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України,визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У контексті рішення Європейського суду з прав людини «Надточій проти України» (заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 КУпАП, дії, передбачені частиною першою чи третьою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення тягнуть за собою накладення штрафу від восьмисот до однієї тисячі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

Відповідно до ч. 3 ст. 156 КУпАП торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, - тягне за собою накладення штрафу від чотирьохсот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП полягає у здійсненні торгівлі, тобто процесу обміну товарами та грошима; об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 156 КУпАП полягає повторності вчиненого правопорушення протягом року.

Матеріали адміністративного правопорушення не містять доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення за ч.1, 3 ст.156 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані щодо отримання ОСОБА_1 грошей від продажу тютюнових виробів, тобто виручки, яка повинна бути конфіскованою у разі визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

В матеріалах справи на аркушах 8-9 містяться скріншоти з відеозаписів, очевидно відзнятих при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №336119 від 10.07.2024, проте відеозаписи, які відповідно до ст. 251 КУпАП, є доказом у справі про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відтак, в даній категорії справ (ст.156 КУпАП), обов`язок доказування покладено на органи Національної поліції (ст.255 КУпАП).

Суд не вправі самостійно збирати додаткові докази, витребовувати документи; рішення судом приймаються на підставі даних адміністративного протоколу та доказів, які також можуть подаватись особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або її захисником.

Таким чином жодних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 156 КУпАП, матеріали справи не містять, зокрема відсутня інформація про реалізацію тютюнових виробів ОСОБА_1 , а лише вказують на наявність таких тютюнових виробів у торговому місці при його огляді.

Відсутність свідки, які б підтвердилим факт реалізації тютюнових виробів останнім.

При цьому, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява N 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідна позиція Конституційного Суду України узгоджується з правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно достатті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ». Зокрема, у рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», Європейський Суд зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватись до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі Іатрідіс проти Греції, заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі Антріш проти Франції, від 22.09.94 року, Series А N 296-А, п. 42, та Кушоглу проти Болгарії, заява N 48191/99, п. п. 49 62, від 10.05.2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23.09.82 року у справі Спорронг та Льонрот проти Швеції, п. п. 69, 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (наприклад, рішення від 21.02.86 року у справі ОСОБА_4 та інші проти Сполученого Королівства, п. 50, Series А N 98).

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, провадження по справі відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 156 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Головчак М.М.