ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 612/427/24 Головуючий суддя І інстанції Масло С. П.
Провадження № 33/818/1236/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

захисника Стеця М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Стеця М.Л. на постанову судді Близнюківського районного суду Харківської області від 27 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 гривень 60 копійок.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 01.05.2024 о 19 годині 14 хвилин, по вул. Залізнична в смт. Близнюки Лозівського району Харківської області керував транспортним засобом ВАЗ 2121, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: підвищена жвавість, звужені зіниці очей, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився під час застосування технічного засобу відеозапису, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Не погодившись з судовим рішенням захисником Стецем М.Л. на постанову Близнюківського районного суд Харківської області було подано апеляційну скаргу.

Свої апеляційні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не з`ясував всі обставини які мають значення для правильного розгляду справи та порушив вимоги норм матеріального та процесуального права. Зокрема, суд першої інстанції не звернув увагу на порушення працівниками поліції порядку огляду особи на стан сп`яніння та порушення вимог чинного законодавства щодо складання матеріалів про адміністративне правопорушення, а саме: працівниками поліції не було виявлено ознак наркотичного сп`яніння у водія. Крім того, наявність медичного висновку, який має позитивний результат у матеріалах справи, на думку захисника, свідчать про безпідставність складання протоколу про адміністративну відповідальність за п. 2.5 ПДР. Поряд з цим, адвокат зазначає, що і висновок складений безпідставно, оскільки не було проведено біологічного дослідження, що, згідно приписів чинного законодавства, є обов`язковою процедурою.

На підставі викладеного захисник Стець М,Л. просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку відсутністю події та складу правопорушення.

Крім того, апелянт просив поновити йому строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції у зв`язку з тим, що з технічних причин системи «Електронний суд» його первинна апеляційна скарга, яка була подана у строк, передбачений ст. 294 КУпАП не була зареєстрована системою документообігу суду.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження відомостями матеріалів справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника.

В судовому засіданні захисник Стець М.Л. підтримав подану ним апеляційну скаргу, надавши аналогічні зазначеним в апеляційній скарзі пояснення. Крім того, адвокат повідомив, що про дату та час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 відомо, а позиція захисту стороною захисту узгоджена.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга захисника Стеця М.Л. не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.5, а саме: на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовився.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Натомість, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджуються наявними у справі відомостями, а саме: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 786403 від 01.05.2024 року, в якому зазначено факт керування ОСОБА_1 01.05.2024 о 19 годині 14 хвилин, по вул. Залізнична в смт. Близнюки Лозівського району Харківської області транспортним засобом ВАЗ 2121, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: підвищена жвавість, звужені зіниці очей, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився під час застосування технічного засобу відеозапису, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР (а.с. 1).

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №786403 від 01.05.2024 року, в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено «відмовився» (а.с.1);

Відповідно до відомостей довідки Теріторіального сервісного центру МВС №6348, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_2 категорії «В», «С» (а.с.18);

Відомостями направлення на огляд особи з метою виявлення стану сп`яніння встановлено, що медичний огляд ОСОБА_1 не проводився.

Згідно відомостей рапорту працівника поліції О. Лисенка під час реагування на повідомлення зареєстрованому в ЄО №4199 від 01.05.2024 року про керування водієм автомобілю зеленого кольору без бампера в стані наркотичного сп`яніння було виявлено автомобіль ВАЗ 2121 зеленого кольору під керуванням ОСОБА_1 , який відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відомостями відеозапису фіксації обставин правопорушення, доданих до протоколу ААД№786403 встановлено, що працівники поліції під`їхали до автомобілю ВАЗ 2121 зеленого кольору без заднього бамперу та повідомили водія про те, що надійшла на пульт 102 інформація з приводу керування ним транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 , здійснивши телефонний дзвінок, погодився пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, однак просив працівників поліції трохи зачекати, бо не може надати для цього біологічні зразки (сечу). Крім того зазначав, що наркотичні речовини тримаються в організмі людини значний час але це, на думку водія, не свідчить про те, що він керує транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. Зазначене свідчить, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності обізнана про процедуру проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Через деякий час, ОСОБА_1 прибув до закладу охорони здоров`я на власному автомобілі проте у супроводі працівників поліції. У медичному закладі тривалий час зазначав як працівникам медичного закладу, такі працівникам поліції про те, що він не може надати біологічну речовину (сечу). При цьому на рекомендацію лікаря пити воду ОСОБА_1 відмовився. Клопотань щодо надання інших біологічних зразків водій лікарю-наркологу не заявляв. Поряд з цим, лікарем було запропоновано водія отримати біологічне середовище сечу шляхом механічного втручання через катетор. Від чого ОСОБА_1 також відмовився.

Працівниками поліції неодноразово було роз`яснено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що у разі не надання ним зразків біологічного середовища, визначеного лікарем-наркологом такі дії будуть кваліфіковані, як відмову ОСОБА_1 від виконання законних вимог працівника поліції щодо проведення огляду водія на стан сп`яніння, тобто порушення п. 2.5 ПДР за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. На це ОСОБА_1 неодноразово заявляв, що його дії працівники поліції можуть сприймати, як бажають, а надати біологічне середовище він не може. Більш того, ознайомившись з інструкцією до технічного приладу тесту за допомогою якого лікар пропонував водію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 зазначив, що цей прилад виявляє наркотичні речовини, які водій міг вживати на протязі десяти днів, але це, на його думку, не значить, що на даний момент він знаходиться в стані сп`яніння. Та додатково зазначив, що з цих причин не бажає нічого надавати (мається на увазі біологічні зразки) та «таке інше» (VID41F-00-0017 3 хв. 45 с - 5 хв 15 с). Крім того, на одному з фрагментів відеозапису зафіксовано твердження ОСОБА_1 про те, що краще у такий спосіб відмовитись адже, на його думку, це надасть можливість щось «порєшать» (відеофайл VID42F-00-0018 5 хв. 30 с. - 6 хв 20 с). Така поведінка особи, яка притягається до адміністративної відповідальність надала підстав працівникам поліції вважати, що ОСОБА_1 у такий спосіб бажає уникнути відповідальності та зафіксувати відмову у зв`язку із спливом часу, передбаченим законом для проведення огляду на стан сп`яніння.

Після фіксації відмови водія від проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відразу ж висловив своє бажання пройти огляд на стан сп`яніння, однак був повідомлений працівником поліції про втрачену можливість пройти огляд на стан сп`яніння оскільки у водія було достатньо часу пройти такий огляд, яким ОСОБА_1 свідомо не скористався.

При цьому, апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 та його захисник не скористались процесуальною можливістю та не звертались із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі (ст. 267 КУпаП). Також стороною захисту не надано відомостей про те, що останній звертався до суду в порядку, передбаченому ст. 5, 20, 286 КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб - працівників поліції. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою. Матеріали справи не містять відповідних відомостей що обумовлюють не винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів в цій частині.

Натомість, саме відмова від проходження огляду водія є процесуально визначальним фактом у цій справі, адже адміністративна відповідальність, встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП, що настає в цьому випадку, саме за відмову водія у проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що знайшло своє підтвердження у неспростованих відомостях протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1), доданих до нього доказах та інших відомостях, наявних у матеріалах справи.

Разом з цим суд апеляційної інстанції вважає належним зазначити, що приписи статей 130 та 266 КУпАП в їх невід`ємному взаємозв`язку встановлюють відповідальність за відмову від проходження огляду яка настає у випадку відмови водія від будь-якого, визначеного законом порядку, та запропонованого (в разі наявності підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням проведення його порядку. Відомостей про порушення проведення порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння матеріали справи не містять. Не надані таких відомостей і суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків або зафіксованому технічними пристроями відеозапису, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Приписами абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду в їх релевантному зв`язку із вимогами ч.1 ст. 130 КУпАП в редакції, чинній на момент скоєння правопорушення, встановлено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.

Правопорушення вважається закінченим з моменту відмови водія транспортного засобу від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. А тому, у працівників поліції виникають законні підстави для складання матеріалів про адміністративну відповідальність з моменту фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння в порядку встановленому законом незалежно від причин надання водієм такої відмови.

За таких обставин, враховуючи зміст пункту 2.5 Правил дорожнього руху, необхідно вважати, що водій, стосовно якого є підозри про перебування його у стані сп`яніння, саме зобов`язаний пройти огляд у встановленому законом порядку. Вказаний обов`язок водія спрямований на безпеку руху, тому факт відмови від проходження такого огляду законодавство кваліфікує як окреме правопорушення з правовими наслідками, як для перебування його у стані сп`яніння. Таке належить вважати цілком виправданим та логічним, оскільки в протилежному випадку, водії, відмовляючись від такого огляду, мали б можливість приховувати свій стан, і як наслідок - уникати юридичної відповідальності.

При цьому, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння може бути виражена не тільки незгодою від проходження такого огляду у вербальній формі, а й у будь-яких діях або інших відповідних конклюдентних діях чи бездіяльністю, спрямованих на ухилення від надання прямої відповіді працівникам поліції щодо наміру пройти такий огляд або ухилитись від його проходження. Тобто відмова може бути надана у будь-якій формі, яка надає підстав сторонньому спостерігачу сприймати такі дії водія, як відмову від проведення огляду на стан сп`яніння або його не бажання пройти такий огляд з метою уникнення відповідальності.

За таких обставин, наявність неспростованих відомостей протоколу ААД№786403 та долучених до нього доказів, поза розумним сумнівом, дають підстави вважати сторонньому спостерігачу, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, відмовившись від виконання законної вимоги поліцейського про проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, обравши способом для відмови бездіяльність щодо надання для проведення огляду на стан сп`яніння біологічних зразків, визначених лікарем-наркологом.

Доводи сторони захисту про те, що працівниками поліції не було визначено ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки з відомостей матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції відпрацьовувалась інформація про керування водієм автомобілю зеленого кольору без бамперу в стані наркотичного сп`яніння. Тобто, така інформація сама по собі є підставою вважати, що водій зазначеного автомобілю, яким виявився ОСОБА_1 перебуває в стані сп`яніння та підлягає перевірці шляхом проведення огляду водія на стан сп`яніння у єдиний спосіб визначений законодавцем, а саме: проведення медичного огляду водія на стан сп`яніння від якого ОСОБА_1 відмовився в обраний ним спосіб.

Доводи сторони захисту про те, що висновок, який є в матеріалах справи свідчить про те, що працівниками поліції склали протокол про адміністративну відповідальність ОСОБА_1 не правильно кваліфікувавши його дії є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Згідно вимог п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно відомостей відеозапису, працівниками поліції неодноразово було попереджено особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, що у разі ненадання водієм біологічного середовища для проведення лабораторного дослідження дії ОСОБА_1 будуть кваліфіковані, як відмова водія від проведення огляду на стан сп`яніння. Біль того поліцейським було визначено час за який водій міг надати свої біологічні зразки, визначені лікарем - наркологом, а саме: сечу. На такі пропозиції працівників поліції ОСОБА_1 повідомив, що не може надавати такі біологічні зразки з фізіологічних причин, однак, на одному з фрагментів відеозапису вбачається, що водій, ознайомившись із інструкцією із застосування технічного засобу вимірювальної техніки, за допомогою якого мало б проводитись лабораторне дослідження ОСОБА_1 водій зазначив, що цей технічний засіб може показати наявність наркотичних речовин, які могли вживатись особою, яка оглядається за десять днів до проведення огляду. На думку водія, це не свідчить про керування автомобілем у стані сп`яніння, а тому він не захотів нічого здавати (мається на увазі біологічне середовища), потім додатково зазначивши, що у такому разі нічого прилад не покаже, в такий спосіб краще для нього відмовитись, що надасть водію додаткових можливостей щоб щось вирішити (VID41F-00-0017 3 хв. 45 с - 5 хв 15 с; відеофайл VID42F-00-0018 5 хв. 30 с. - 6 хв 20 с).

Після спливу встановленого працівниками поліції часу на проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 одразу ж вирішив надати біологічні зразки сечу, для проведення лабораторного дослідження, однак був повідомлений поліцейським, що така можливість водієм була вичерпана, а поліцейський вже зафіксував відмову ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Отже з відомостей відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 свідомо ухилявся від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння шляхом не надання біологічного середовища сечі, а не з підстав фізіологічної неможливості надання визначеного біологічного середовища. Факт різкої зміни поведінки, а саме виявлення бажання надання біологічного середовища сечі відразу після фіксування відмови водія від проведення огляду на стан сп`яніння є не що іншим, як створення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності підґрунтя для уникнення від відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин дії працівників поліції щодо фіксування працівниками поліції відмови ОСОБА_1 є обґрунтованими, а складення працівниками поліції протоколу ААД№786403 щодо кваліфікації дій водія саме за п. 2.5 ПДР правильним та законним.

Оцінюючи відомості цих доказів у справі у їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмови особи, що притягається до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника Стеця М.Л.. про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновивши йому строк апеляційного оскарження постанови Близнюківського районного суду Харківської області від 27 червня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Стеця М.Л. залишити без задоволення.

Постанову судді Близнюківського районного суду Харківської області від 27 червня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков