Справа № 587/2519/24
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 серпня 2024 року cуддя Сумського районного суду Сумської області Черних О.М., розглянувши матеріали які надійшли від відділення поліції № 4 Сумського РУП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, непрацюючу, мешканку АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 від 18.05.2022 року,
12.07.2023 року до Сумського районного суду Сумської області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 781316 - 09 липня 2024 року близько 19-20 годин в с. Миколаївка по вул. Шевченка, Сумського району, Сумської області, ОСОБА_1 керуючи автомобілем Ауді А6 д.н.з. НОМЕР_2 , при виникненні перешкоди для руху, а аме домашньої собаки, не змогла безпечно зменшити швидкість та здійснила наїзд на собаку, не вибрала безпечної швидкості, не стежила за дорожньої обстановкою, чим порушив вимоги п. 2,3 Правил Дорожнього руху України.
Відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Об`єктивна сторона складу правопорушення це система передбачених адміністративно-правовою нормою ознак, що характеризують зовнішню сторону проступку; протиправне діяння (бездіяльність); шкідливі наслідки діяння; причинний зв`язок між діянням (бездіяльністю) та наслідками.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнала частково та суду пояснила, що дійсно вона їхала по вул. с. Миколаївка зі швидкістю 40-50 км/год. На узбіччі дороги лежали собаки, чогось вони всі разом побігли по різним сторонам, одна просто кинулася під її авто. Вона шкодує, що собаці були нанесені травми, але вдіяти вона в даній ситуації нічого не могла.
В матеріалах справи про адміністративне правопорушення, в тому числі й в протоколі про адміністративне правопорушення не наведено жодних доказів заподіяння будь-якої шкоди, не вказана зовсім диспозиція ст. 124 КУпАП.
Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає настання відповідальності водія транспортного засобу за умови, що ця особа порушила Правила дорожнього руху та якщо внаслідок цього порушення були пошкодженні транспортні засоби, вантаж, автомобільні дороги, залізничні переїзди, дороги споруди чи інше майно. Таким чином об`єктом зазначеного виду правопорушення є суспільні відносини у сфері власності, тобто внаслідок правопорушення зачіпаються інтереси інших осіб, а не самого правопорушника.
Об`єктивна сторона цього ж правопорушення також передбачає настання наслідків у вигляді майнової шкоди, при цьому майнова шкода задається не особі, яка вчинила правопорушення, а іншим фізичним чи юридичним особам.
Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України", "Малофєєва проти Росії", "Карелін проти Росії" суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Презумпцію невинуватості необхідно розглядати в загальноправовому і процесуальному значеннях. Як загально-правова вимога вона визначає положення особи в суспільстві. Хоча цей принцип сформульований як кримінальний процесуальний, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу. Презумпція невинуватості - об`єктивне правоположення. Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і ЄСПЛ, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
З огляду на це, слід зробити висновок, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого йому правопорушення, тому що в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація, що внаслідок даної пригоди була завдана шкода третім особам, а тому справа підлягає закриттю.
А тому, керуючись ст. 247 ч. 1 КУпАП, суддя
Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя О.М.Черних