Провадження № 3/161/4888/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2024 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., за участі потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гута Ратнівського р-ну Волинської обл., громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, до адміністративної відповідальності за вчинення однорідного правопорушення протягом року не притягувався, не судимого, непрацюючого, учасника бойових дій, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

29.07.2024 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли адміністративні матеріали, складені відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 966655 від 22.07.2024 року, ОСОБА_2 , 21.07.2024 року близько 22:30, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_1 , а саме: ображав її, шарпав, принижував та залякував, чим міг заподіяти шкоди її психологічному та фізичному здоров`ю.

Вказані дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 966656 від 22.07.2024 року, ОСОБА_2 , 21.07.2024 року близько 22:30, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_1 , а саме: ображав її, шарпав, принижував та залякував. Вказані дії відбулися в присутності їх спільного малолітнього сина ОСОБА_3 , чим заподіяно шкоди його психологічному здоров`ю.

Вказані дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 966580 від 22.07.2024 року, ОСОБА_2 , 21.07.2024 року близько 22:30, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно матері своєї дружини ОСОБА_4 , а саме: ображав її словесно, шарпав, принижував, залякував та провокував бійку, чим міг заподіяти шкоди її психологічному та фізичному здоров`ю.

Вказані дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 966657 від 22.07.2024 року, ОСОБА_2 , 21.07.2024 року близько 22:30, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно батька своєї дружини ОСОБА_5 , а саме: ображав його словесно, шарпав, принижував, залякував та провокував бійку, чим міг заподіяти шкоди його психологічному та фізичному здоров`ю.

Вказані дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 966579 від 22.07.2024 року, ОСОБА_2 , 21.07.2024 року близько 22:30, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , відмовився виконувати законну вимогу працівника поліції припинити вчиняти протиправні дії, при цьому продовжував в грубій формі висловлюватися в сторону поліцейських.

Вказані дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ст. 185 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину в інкримінованих правопорушеннях не визнав, суду пояснив, що 21.07.2024 року у вечірню пору між ним, його дружиною та її батьками виник конфлікт, який був спровокований останніми. В ході даної події він був досить збуджений та знервований, суперечка відбувалася на підвищеному тоні, однак жодних неправомірних дій у відношенні своєї родини не вчиняв. По приїзду працівників поліції його було безпідставно затримано та будь-якої злісної непокори він не вчиняв.

Потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні суду пояснила, що її чоловік є учасником бойових дій, останній має поранення, а також у нього інколи проявляється емоційне збудження, яке не призводило до будь-яких негативних наслідків. В ході конфлікту, який відбувся в їх родині 21.07.2024 року, її мати викликала працівників поліції оскільки занепокоїлася, що поведінка ОСОБА_2 може стати агресивною та більш небезпечною. Однак, жодних передумов для цього не було. Ствердила, що її чоловік не вчиняв ані психологічного, ані фізичного насильства відносно будь-кого з їх родини.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та потерпілої, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Статтею 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» закріплено зазначення термінів, які вживаються у даному Законі.

Домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Із наведеного слідує, що обов`язковою ознакою психологічного насильства є дії кривдника, наслідком яких стали побоювання постраждалої особи за свою безпеку, які спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю, а також інші дії, які пов`язані із застосування фізичного насилля, яке не призвело до заподіяння тілесних ушкоджень

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів того, що конфлікт, який виник 21.07.2024 року близько 22:30, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , між ОСОБА_2 , його дружиною та її батьками мав ознаки домашнього насильства.

Зокрема, судом в ході розгляду справи не здобуто жодних відомостей про те, що будь-кому із потерпілих булозавдано шкоди їх психічному чи фізичному здоров`ю.

Як повідомила потерпіла ОСОБА_1 , між нею, її батьками та чоловіком виникла звичайна побутова суперечка, яка мала виключно словесний вираз та супроводжувалася підвищеним тоном усіх учасників конфлікту.

Аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 185 КУпАП.

Диспозиція ст. 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Статтею 62 Конституції України імперативно визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності із ст. 9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 185 КУпАП, органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення було надано протокол про адміністративне затримання та рапорт поліцейського.

Однак, візуальне спостереження за неправомірними діями осіб, яке фіксується шляхом написання відповідних рапортів працівниками органу Національної поліції, на переконання суду, може бути доказом у справі лише в тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.

Однак, матеріали справи не містять відеофіксації обставин, які мали місце 21.07.2024 року близько 22:30, за адресою: АДРЕСА_2 , за участі ОСОБА_2 .

При цьому, будь-які інші належні та допустимі докази (зокрема, пояснення потерпілих чи свідків), які стосуються саме обставин вчинення ОСОБА_2 злісної непокори законним вимогам поліцейських в матеріалах справи відсутні.

З огляду на наведене, протоколи про адміністративне правопорушення та про адміністративне затримання самі по собі не можуть бути достатніми доказами для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 185 КУпАП.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю через відсутність в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки органом, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення, не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що ОСОБА_2 , 21.07.2024 року близько 22:30, за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив злісну непокору законному розпорядженню поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

На переконання суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, у відповідності до ст. 62 Конституції України, ст. 7, п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП.

Керуючисьст. 173-2, п. 7 ст. 247, ст. ст. 251, 252, 280, 283-284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 за ознаками ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська