ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 рокуСправа № 495/4679/24
Номер провадження 3/495/2113/2024

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Волкова Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Мартиненко Т.А.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Боян О.Б.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Кодекс),

встановила:

24.05.2024 до суду надійшли вказані адмінматеріали.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №577323 від 22.05.2024 ОСОБА_1 ставиться у провину те, що вона 22.05.2024 о 21:23 у місті Білгород-Дністровський, по вулиці Портова, 26, керувала автомобілем Mazda6, д/н/з НОМЕР_1 (далі - ТЗ), з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів); від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовилась у присутності свідків, подію зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського № 001081, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 Кодексу.

У судовому засіданні 15.08.2024 ОСОБА_1 та її представник адвокат Боян О.Б. не погодились із поставленим у провину адміністративним правопорушенням. ОСОБА_1 заперечила обставини відмови від проходження огляду на стан сп`яніння; адвокат Боян О.Б. додатково зазначила, що причина зупинки ТЗ відповідно до письмового рапорта поліцейського є відмінною від озвученої під час оформлення адмінматеріалів; направлення на огляд водія оформлене на іншу особу. Провадження у справі просили закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 Кодексу.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши додані докази, дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог статті 7 Кодексу, ніхто не може бути підданий заходам впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 252 Кодексу орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог статей 245, 280 Кодексу завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення їх в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Диспозиція частини першої статті 130 Кодексу передбачає настання адміністративної відповідальності за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

В Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, роз`яснено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з певними ознаками, зазначеними у інструкції.

Відповідно до вимог пункту 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, в даному випадку, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу є наявність одночасно двох умов: керування особою транспортним засобом та відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до частини першої статті 251 Кодексу доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписучих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту п`ятого розділу другого Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 577323 від 22.05.2024; рапортом ; пояснення свідків; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; довідкою виданою інспектором САП Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Бойко Х.; актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу; диск з відеозаписом.

Досліджені судом зазначені вище докази не підтверджують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу.

За результатами дослідження відеозапису, доданого до матеріалів справи, встановлено що названою поліцейським причиною зупинки ТЗ є заява громадянина про вживання 22.05.2024 ОСОБА_1 алкогольних напоїв та керування ТЗ після такого вживання.

Суд звертає увагу, що оформлені адмінматеріали не містять доказів про надходження повідомлення до правоохоронного органу про відповідні обставини (зокрема рапорту, заяви).

Водночас, до протоколу доданий письмовий рапорт поліцейського Бєлого Р., відповідно до якого причиною зупинки ТЗ під керуванням ОСОБА_1 вказано пункт 5 статті 25, пункт 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» «… для перевірки військово-облікових документів…».

Стаття 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначає обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Стаття 22 Закону не містить пункту 6.

Водночас, законні підстави для зупинки ТЗ визначені статтею 35 Закону України «Про поліцію» (при наявності порушень ПДР), серед яких підстава «… для перевірки військово-облікових документів…» не значиться; постановами Кабінету Мінстрів України від 29.12.2021 №1455, №1456 - на блокпосту (без наявності порушень ПДР).

За результатами дослідження відеозапису встановлено, що ТЗ під керуванням ОСОБА_1 зупинено поза межами блокпоста.

Враховуючи вищевикладене, необхідно дійти висновку про відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 та, в подальшому, оформлення адмінматеріалів.

Окрім того, досліджений відеозапис події не підтверджує відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Суд також критично оцінює письмові пояснення заявлених свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмови ОСОБА_1 від проходження відповідного огляду, оскільки на відеозаписі вказаної особи у форменному одязі; у графі пояснень «місце реєстрації та мешкання» вказано АДРЕСА_2 (адреса комунальної установи «Муніципальна варта» Білгород-Дністровської міської ради).

Оскільки до завдань та обов`язки інспектора патрульної служби комунальної установи «Муніципальна варта» Білгород-Дністровської міської ради віднесено у тому числі вжиття спільно з працівниками національної поліції заходів щодо припинення адміністративних правопорушень, тому суд позбавлений можливості оцінити пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 як безсторонніх, незацікавлених свідків, а тому не враховує їх як належний, допустимий доказ.

Також, досліджений відеозапис не відтворює події з участю ОСОБА_1 з початку виконання службових обов`язків поліцейським безперервно до її завершення.

Також суд звертає увагу, що проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У письмовому направлені має бути вказано зокрема прізвище, ім`я, по батькові водія ТЗ.

Дослідженим письмовим направленням, доданим до протоколу, на огляд направлено водія ОСОБА_1 . У свою чергу ОСОБА_1 заперечила обставина вручення їй такого направлення; направлення не містить підпису особи на підтвердження обставин його вручення.

Інших доказів на підтвердження обставин складеного працівниками поліції протоколу серії ААД № 577323 суду не надано.

У постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 роз`яснено, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 Кодексу мав надати зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи вид та розмір адміністративного стягнення, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови повного дотримання поліцейським усіх норм та процедури оформлення адмінматеріалів та вжиття останнім усіх заходів для зібрання доказів на підтвердження причетності особи до вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 1 статті 247 Кодексу обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 01.11.1996 за № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

При цьому, статтею 62 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачиться на її користь та кожна людина вважається невинною поки її вину не доведено згідно закону.

Суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За відсутності належних та допустимих доказів провини особи, суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 251-252, 256, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановила:

провадження у справі № 495/4679/24 (провадження № 3/495/2113/2024) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закритина підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу у звязку із відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.Ф. Волкова