справа № 631/1341/24
провадження № 3/631/598/24
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 серпня 2024 року селище Нова Водолага
Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Тетяна Михайлівна, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
22 серпня 2024 року до Нововодолазького районного суду Харківської області від відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області для розгляду по суті надійшов адміністративний матеріал, складений відносно ОСОБА_1 .
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 873627, складеного 14 серпня 2024 року поліцейським офіцером громади відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітаном поліції Скороходом Олександром Сергійовичем, убачається, що 31 липня 2024 року близько 18 години 08 хвилин громадянин ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , знаходився без одягу в оголеному вигляді, чим порушив громадський порядок і спокій громадян.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
У судовому засіданні ОСОБА_1 надав пояснення, відповідно до яких вину у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнав в повному обсязі, повідомив про обставини вчиненого, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, щире розкаявся та просив суворо не карати.
Суддя, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийшов до наступного висновку.
Положення частин 1 та 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У відповідності до приписів частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення (проступок) це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративне правопорушення).
При цьому, положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Водночас, положеннями статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення основним доказом про вчинення особою адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який повинен відповідати вимогам, визначеним у статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення та містити перелік всіх обов`язкових реквізитів протоколу.
У відповідності до приписів статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, одним із найважливіших джерел доказів у справі про адміністративне правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення, який повинен містити ознаки правопорушення, передбаченого відповідними статтями Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Так, у протоколі серії ВАВ № 873627 від 14 серпня 2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено фактичні обставини правопорушення, скоєного ОСОБА_1 31 липня 2024 року.
Оцінюючи наданий доказ, суд вважає його належним та допустимим, оскільки він складений уповноваженою особою та його зміст в цілому відповідає вимогами статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вказаний протокол містить підписи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та особи, яка його склала, у тому числі й відомості про роз`яснення ОСОБА_1 змісту статті 63 Конституції України та її прав, передбачених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення не містить жодних зауважень з боку ОСОБА_1 .
Відповідно до диспозиції статті 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення дрібним хуліганством є нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.
Верховний Суд України у постанові від 04 жовтня 2012 року у справі № 5-17кс12 сформулював правову позицію, відповідно до якої громадський порядок слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформулювався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного тощо.
Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зокрема із використанням травмуючих властивостей таких предметів, як вогнепальна зброя, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.
Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.
Так, окрім визнання своєї провини, вина правопорушника підтверджується даними, що містяться у:
протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 873627, складеного 14 серпня 2024 року поліцейським офіцером громади Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітаном поліції Скороходом Олександром Сергійовичем, який особисто підписаний ОСОБА_1 із зазначенням «з протоколом згоден» (а. с. 2);
довідці про результати розгляду заяви ОСОБА_2 , з якої вбачається, що 01 серпня 2024 року до відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_2 з проханням прийняти міри до сусіда ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який 31 липня 2024 року бігав по вулиці голий, примушував свою співмешканку Карину до сексуальних стосунків. При опитуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що 31 липня 2024 року близько 18 години 00 хвилин через з`ясування відносин із співмешканцем ОСОБА_1 вона вирішила піти з дому. На вулиці опитану наздогнав ОСОБА_1 , який був одягнений у рушник, який потім спав і ОСОБА_1 залишився без одягу. Забравши пляшку пива та телефон, ОСОБА_1 повернувся до свого подвір`я. В цей час на вулицю вийшла сусідка ОСОБА_2 , з якою давно склалися неприязні відносини. Зі слів ОСОБА_3 , остання претензій до ОСОБА_1 не має, тілесних ушкоджень їй не завдано. При опитані ОСОБА_1 , останній пояснив, що 31 липня 2024 року разом із співмешканкою ОСОБА_3 вживав вдома пиво. Під час спільного розпивання пива між ними виникли непорозуміння, які переросли у з`ясування відносин. Зі слів ОСОБА_1 , близько 18 години 00 хвилин він вирішив вдома прийняти душ та був одягнутий лише у рушник. В цей час побачив, як співмешканка ОСОБА_3 взяла телефон та пішла з двору на вулицю. ОСОБА_1 здалося, що співмешканка взяла його телефон, через що він вирішив наздогнати останню. На вулиці із ОСОБА_1 спав рушник, а в цей час на вулицю вийшла сусідка ОСОБА_2 , яка почала знімати ОСОБА_1 на телефон. ОСОБА_1 пояснив, що коли забрав телефон у співмешканки, відразу пішов до свого домоволодіння, при цьому ні з ким не сварився та не сперечався. У відношення ОСОБА_1 складено протокол за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 3 4);
копіях письмових пояснень ОСОБА_3 , яка вказала, що 31 липня 2024 року близько 18 години 00 хвилин вона вирішила піти з дому через з`ясування відносин з ОСОБА_1 . Останній наздогнав її на вулиці, забрав телефон та пляшку пива. ОСОБА_3 зазначила, що ОСОБА_1 тілесних ушкоджень їй не завдавав, до сексуальних стосунків не примушував. Крім того, ОСОБА_3 додала, що під час вищевказаних подій ОСОБА_1 був обмотаний рушником, який пізніше спав, і останній залишився без одягу посеред вулиці (а. с. 6);
копіях письмових пояснень ОСОБА_1 , який зазначив, що 31 липня 2024 року він разом зі своєю співмешканкою, ОСОБА_3 , вживали вдома пиво. На підставі непорозумінь вони почали з`ясовувати відносини, та він вирішив прийняти душ. Близько 18 години 00 хвилин останній побачив, що ОСОБА_3 взяла телефон і пішла на вулицю. ОСОБА_1 здалося, що співмешканка взяла його телефон, тому він вирішив її наздогнати. Коли наздоганяв ОСОБА_3 , з ОСОБА_1 спав рушник і він залишився голим. У цей час з двору вийшла сусідка, ОСОБА_2 і почала знімати його на телефон (а. с. 7).
Отже, оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як порушення громадського порядку і спокою громадян.
Згідно з частиною 2 статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, суддя враховує характер його вчинення, ступінь вини, майновий стан, особу правопорушника, а також наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.
В силу пункту 1 частини 1 статті 34 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя визнає обставиною, яка пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 визнання вини та щире каяття.
Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, відповідно до статті 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддею не встановлено.
Відтак, керуючись принципом верховенства права, з урахуванням вимог статей 33, 245, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень та досягнення мети адміністративного покарання, беручи до уваги характер скоєного адміністративного правопорушення, особу правопорушника та ступень його вини, суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення України, з урахуванням вимог статтей 34, 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Саме ця міра покарання, на думку суду, буде достатньою для виправлення порушника та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень.
В порядку частини 5 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд вирішує питання про стягнення судового збору з особи, на яку накладається адміністративне стягнення.
Відповідно до вимог статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно з частиною 1 та пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України № 3674-VI від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється.
Статтею 7 Закону України № 3460-IX від 09 листопада 2023 року «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 3028 гривень 00 копійок.
В зв`язку з вищевикладеним, вважаю за необхідне стягнути із ОСОБА_1 судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у розмірі 605 гривень 60 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9 11, 23, 24, 25, 27, 33 35, частиною 2 статті 38, статтями 40-1, 173, 245, 246, 249 252, частиною 1 статті 255, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 285, частиною 2 статті 287, статтями 294, 298, частинами 1 і 2 статті 299 та частиною 1 статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
П О С Т А Н О В И В:
Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
В разі не сплати штрафу у строк встановлений частиною 1 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення у порядку примусового виконання постанови стягується штраф у подвійному розмірі (102 гривні 00 копійок).
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання протягом трьох місяців.

Суддя: Т. М. Трояновська