КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 року

справа № 761/6928/24

провадження № 33/824/3095/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Музичко С.Г., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - Гаврик Антона Вікторовича на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 07 травня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись із постановою суду захисник Кулініч О.С. подав апеляційну скаргу, в якій оскаржувану постанову просив скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що наявними у матеріалах справи доказами не підтверджується наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказана у протоколі ознака сп`яніння «зіниці очей, що не реагують на світло» та «тремтіння кінцівок рук» не є ознаками сп`яніння, оскільки працівники поліції не констатували, що зіниці очей були дуже розширені чи звужені, а також, що не зазначено «виражене» тремтіння пальців рук. Поведінка ОСОБА_1 , жести, рухи, риторика, висловлювання, побудова речень, вимова відображені на відеофайлах не вказують на наявність у неї ознак наркотичного сп`яніння у момент зупинки та після неї.

Вважає, що у працівників поліції не було законних підстав вимагати від ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння. Також вказує, що останню не було відсторонено від керування транспортним засобом. Крім того, працівниками поліції незаконно зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 .

В судове засідання ОСОБА_1 та її захисник не з`явилися, про дату місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення № 722107 та № 525556, 07.02.2024 о 23 год 45 хв. в м. Києві по вул. Глибочицька, 53 та 11.02.2024 о 16 год. 35 хв. в м. Києві по вул. Глибочицька, 53, керувала автомобілем «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці ока, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість, підвищена тривожність. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася. Таким чином, ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2, п. 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні підтверджується наявними матеріалами справи, а саме:

- протоколами про адміністративне правопорушення від 08 лютого 2024 року та 11 лютого 2024 року;

- направленнями на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08 лютого 2024 року та 11 лютого 2024 року;

- відеозаписами із нагрудної камери працівника поліції.

З наявних відеозаписів вбачається, що працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що остання відмовилась.

Доводи апеляційної скарги про те, що вказана у протоколі ознака сп`яніння «зіниці очей, що не реагують на світло» та «тремтіння кінцівок рук» не є ознаками сп`яніння, оскільки працівники поліції не констатували, що зіниці очей були дуже розширені чи звужені, а також, що не зазначено «виражене» тремтіння пальців рук та поведінка ОСОБА_1 , жести, рухи, риторика, висловлювання, побудова речень, вимова відображені на відеофайлах не вказують на наявність у неї ознак наркотичного сп`яніння у момент зупинки та після неї, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (тобто, відповідно до п.3 цієї Інструкції, порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння лише за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, а саме: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість, що в даному випадку є:неприродна блідість.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, на що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовилася.

Посилання скаржника на те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, не впливає на кваліфікацію дій правопорушення та не може бути підставою для скасування постанови суду.

Апелянт також стверджує, що працівниками поліції незаконно зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Однак, доказів щодо незаконних дій поліцейських матеріали справи не містять, тому апеляційний суд відхиляє даний довід за необґрунтованість.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Таким чином, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях апелянта складу адміністративного правопорушення, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу скаргою захисника ОСОБА_1 - Гаврик Антона Вікторовича на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 07 травня 2024 рокузалишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 07 травня 2024 рок залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя