Справа № 752/8747/24 Головуючий в суді І інстанції Бойко О.В.
Провадження № 33/824/3922/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 серпня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,

За участі секретаря судового засідання Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 18 червня 2024 року у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що складає - 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 , на користь держави, судовий збір, в розмірі 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись із постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 18 червня 2024 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 13 квітня 2024 року о 19 год. 35 хв., керував транспортним засобом «Subaru», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по пр-т Ак. Глушкова, 139, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив дії передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що наркотичні засоби він не вживає взагалі, не перебував в стані наркотичного сп`яніння та не мав умислу на відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Також вказує, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що свідчить про відсутність правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, а обставини, викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності «поза розумним сумнівом». Тож протокол як доказ не має наперед встановленої сили і має враховуватись судом лише у сукупності з іншими належними та допустимим доказами у справі. Не достатньо перевірити протокол на дотримання заповнення його обов`язкових реквізитів, насамперед під час судового розгляду справи слід перевірити достовірність фактів, зазначених у ньому.

Звертає увагу на те, що він не мав жодної з ознак сп`яніння, про які вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, що підтверджується відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, долучених до протоколу. До того ж, із відеозаписів взагалі не вбачається, щоб поліцейський світив ліхтариком в обличчя ОСОБА_1 , щоб перевірити як швидко реагують його зіниці на світло з метою перевірки наявності ознак наркотичного сп`яніння.

Викладені факти свідчать, що у протоколі вказано недостовірну інформацію, оскільки згідно з Інструкцією № 1452/735 ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння водія і повинні бути очевидними, а не вигаданими, як в даному випадку.

Зазначає, що адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння може наставати лише за умови доведеності правомірності вимоги працівника поліції до водія про проходження такого огляду, а також об`єктивної наявності передбачених законом підстав для його проходження.

Обов`язковою ознакою такого адміністративного правопорушення є наявність прямого умислу, а саме свідомого небажання особи проходити медичний огляд за наявності законних підстав для його проходження та за відсутності порушень зі сторони працівників поліціївстановленого законом порядку проведення медичного огляду, в іншому випадку діяння неможе визнаватись адміністративно караним.

Вважає, що доказів про наявність підстав для проведення його огляду на стан сп`яніння у поліцейських 13 квітня 2024 року, та доказів про його відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння матеріали справи не містять.

Вимога поліцейського до водія пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння була обумовлена такими ознаками, як виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці та надані відео цього не підтверджують.

Звертає увагу на те, що на відеозаписі, доданому до матеріалів справи, добре видно, що ОСОБА_1 поводить себе спокійно, врівноважено та ввічливо, його поведінка цілком відповідає виниклій обстановці, його пальці рук взагалі не тремтять, він має цілком природній вигляд, чітко та зважено відповідає на усі запитання поліцейських. Тобто загалом поведінка ОСОБА_1 , його жести, рухи, риторика, висловлювання, побудова речень, вимова, відображені на відео файлах, жодним чином не вказують на наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного чи іншого сп`яніння.

Суду була надана довідка № 495049 від 24.04.2024 видана Київською міською наркологічною клінічною лікарнею «Соціотерапія» яка свідчить про те, що ОСОБА_1 не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом. Вказану довідку було отримано та долучено на підтвердження доводів захисту, що ОСОБА_1 не вживає наркотичні засоби.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1ст. 130 КУпАП (керування в стані сп`яніння), на переконання сторони захисту є такий, що складений з порушенням вимог законодавства, не може вважатися допустимим доказом і бути покладеним в основу доведеності вини особи, що притягується до відповідальності. Інші докази не вказують на беззаперечне доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення в передбаченому законом порядку.

31 липня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Гапонюк М.О. про відкладення розгляду справи.

В судове засідання з`явився ОСОБА_1 та просив розглянути справи без участі адвоката, апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити.

Суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КУпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, які досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно зі статтею 245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КУпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №023139 від 13 квітня 2024 року ОСОБА_1 , 13.04.2024 року о 19 год. 35 хв., керував транспортним засобом «Subaru», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по пр-т Ак. Глушкова, 139, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив дії передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції за частиною 1 статті 130 КУпАП України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що згідно з статтею 266 КУпАП України особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до пунктів 2, 4, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Для визначення у водія стану наркотичного сп`яніння обов`язкове проведення лабораторних досліджень, що визначено у п. 7 розділу III Інструкції.

Отже, нормами законодавства передбачено, що у разі виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння, у даному випадку розширені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, про що вказано у направленні на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння, працівник поліції мав право запропонувати йому пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан такого сп`яніння.

Згідно з п.2 Інструкції №1452/735 та п.2 Порядку №1103 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.4 вказаної Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

При цьому, встановлення наявності чи відсутності ознак сп`яніння віднесено до компетенції саме працівників поліції. Водій, який не погоджується із наявністю у нього ознак сп`яніння, зобов`язаний на вимогу працівника поліції пройти відповідний огляд.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

За змістом статей 254, 255, 256 КУпАП України протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП України, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Відповідно до статті 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище перекладача, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Зазначені вище вимоги особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення виконані, зокрема, у ньому чітко вказано суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений та підписаний уповноваженою на те особою - поліцейським Нестеренком Ю.О. та особою, щодо якої він складений, тобто ОСОБА_1 .

Також вина ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України підтверджується:

протоколом про адміністративне правопорушення складеним поліцейським Нестеренком Ю.О. 13 квітня 2024 року (серія ААД № 023139), згідно якого водій ОСОБА_1 , 13.04.2024 року о 19 год. 35 хв., керував транспортним засобом «Subaru», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по пр-т Ак. Глушкова, 139, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку;

- направленням на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13 квітня 2024 року складеного о 19 год. 37 хв. за яким у ОСОБА_1 водія транспортного засобу у результаті огляду проведеного поліцейським, виявленні ознаки сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, розширені зіниці очей, що не реагують на світло;

- відеозаписами на дисках, за якими ОСОБА_1 , було запропоновано пройти медичний огляд на що він відмовився. Поліцейським було оголошено права ОСОБА_1 , відповідно до їх змісту за ст. 268 КУпАП, складено протокол, оголошено протокол та надання його ОСОБА_1 , на підпис та написання заперечень. Зазначені відеозаписи не містять відомостей про «тиск» поліцейських на ОСОБА_1 .

Вказані докази одержані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 , у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах, наданих посадовою особою, яка склала протокол.

Не можуть бути обґрунтованими доводи апеляційної скарги про упередженість працівників поліції, суд відхиляє їх як безпідставні та необґрунтовані, окрім того, ці обставини є припущенням самого ОСОБА_1 , оскільки документально не підтверджені.

Інструкцією визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Указаною Інструкцією не передбачено обов`язкового заповнення поліцейським та вручення водію направлення на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я у разі відмови такого водія від проходження огляду.

Відповідно до п. 9, 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 9 листопада 2015 року № 1452/735, огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно у закладі охорони здоров`я та виключно у присутності поліцейських.

Крім того, ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності не за перебування у стані наркотичного сп`яніння, що передбачено п. 2.9 а Правил дорожнього руху, а за відмову від проходження огляду відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України.

Таким чином, вказані обставини відповідно до норм КУпАП не є підставою для скасування постанови судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18 червня 2024 року.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Крім того, з метою перевірки доводів апеляційної скарги, апеляційним судом під час підготовки до судового засідання було досліджено наявний в матеріалах справи відеозапис із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві, які 13 квітня 2024 року здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 . Із вказаного запису вбачається, що інспектор поліції пропонує водієві пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що водій відмовляється, а також повідомляє працівникам поліції, що вживає лікарський препарат «Гідозепам».

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Враховуючи наведене, постанова судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18 червня 2024 року є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана