Справа № 127/9442/24
Провадження № 33/801/682/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гайду Г. В.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., з участю секретаря судового засідання Литвина С. С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що 17 березня 2024 року о 23:45 год. у м. Вінниці по вул. А. Янгеля, 58, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Хюндай Соната», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, підвищена жвавість та рухливість ходи, мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога в комунальному некомерційному підприємстві «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» Вінницької обласної ради», ОСОБА_1 відмовився на місці зупинки у повному обсязі на безперервну відеофіксацію. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просив постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що працівники поліції зупинили автомобіль, яким він керував, через перебування автомобіля у розшуку по виконавчому провадженню №72466001.

Під час спілкування із ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу жодних ознак наркотичного сп`яніння поліцейськими виявлено не було, пройти огляд на стан сп`яніння йому не пропонували. Після того як він підійшов до свого під`їзду, його наздогнали працівники поліції, погрожуючи затриманням, тому він прискорився та забіг у під`їзд, де його затримали.

Вимоги працівників поліції про проходження огляду були незаконними, тому він відмовився.

Окрім того працівники поліції не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а також пропонували пройти огляд не у КНП «ЦТЗ Соціотерапія», а у лікарні Ющенка.

Також ОСОБА_1 не було відомо про складення відносно нього протоколу адміністративного затримання.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені у ній підстави.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, доводи його захисника, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відповідно до пункту 4 Розділу І Інструкції є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Із аналізу вказаних норм слідує, що підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у такому стані на основі виявлених ознак сп`яніння.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому згідно із вимогами пункту 11 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу від 18 березня 2024 року серії ААД № 709054, 17 березня 2024 року о 23:45 год. у м. Вінниці по вул. А. Янгеля, 58, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Хюндай Соната», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя, підвищена жвавість та рухливість ходи, мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР», ОСОБА_1 відмовився на місці зупинки у повному обсязі на безперервну відеофіксацію, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення» ОСОБА_1 власноруч зазначив: «Був зупинений без пояснення причини зупинки. Після залишив авто та пішов в напрямку місця проживання» (а. с. 2).

У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 18 березня 2024 року ОСОБА_1 був направлений на огляд до ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР. У результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної служби у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя, підвищена жвавість та рухливість ходи, мови (а. с. 4).

Відповідно до протоколу адміністративного затримання № 013124 від 18 березня 2024 року ОСОБА_1 був затриманий у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від підпису у протоколі ОСОБА_1 відмовився (а. с. 6).

У письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що він був зупинений екіпажем патрульної поліції. Причину зупинки йому не було доведено до відома. Як виявлено пізніше, авто знаходиться під арештом за несплату штрафу. Інспектор ОСОБА_2 поцікавився яким методом ОСОБА_1 хотів би, щоб автомобіль було вилучено, на що останній надав відповідь. Після того, як ОСОБА_2 поговорив та сів у авто, Побужанський вирішив, що на цьому все, адже він не повинен бути присутній під час вилучення. Після чого він пішов додому. Під під`їздом його наздогнав ОСОБА_2 , почав говорити про ознаки сп`яніння, плутався у поясненнях…

На ОСОБА_1 було складено протокол начебто за відмову проходити освідування. Свідків відмови зі сторони ОСОБА_1 не було залучено і в принципі він не відмовлявся. Поліцейські поводили себе упереджено та агресивно, що змусило ОСОБА_1 відчувати певну загрозу здоров`ю. На питання чи він затриманий поліцейські не дали схвальної відповіді, тому він піднявся на свій поверх та покликав дружину з надією, що в її присутності йому нічого не буде загрожувати (а. с. 8).

До матеріалів справи також долучені відеозаписи із реєстратора поліцейського автомобіля та нагрудних камер поліцейських.

З відеозапису із автомобільного реєстратора видно як о 23 год. 47 хв. працівники поліції службовим автомобілем рухаються за автомобілем «Хюндай Соната», д.н.з. НОМЕР_1 та о 23 год. 48 хв. зупиняють його, підходять до водія.

На відеозаписах із нагрудних камер поліцейських зафіксовано як о 23 год. 50 хв. поліцейський представляється ОСОБА_1 , який знаходиться за кермом, роз`яснює, що автомобіль заходиться у розшуку ДВС з серпня 2023 року.

Запитують куди той прямує, ОСОБА_1 відповідає, що додому.

О 23 год. 52 хв. поліцейські просять пред`явити свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія. Перевіряють автомобіль та з`ясовують, що він дійсно у розшуку, повідомляють, що автомобіль підлягає вилученню та поміщенню на арештмайданчик.

ОСОБА_1 виходить із автомобіля, просить не забирати автомобіль.

Працівники поліції складають адміністративні матеріали про вилучення автомобіля у службовому авто.

Після складення матеріалів о 00 год. 31 хв. працівники поліції виявляють, що ОСОБА_1 пішов з місця зупинки, о 00 год. 31 хв. знаходять його та просять пройти до місця зупинки для ознайомлення зі складеними матеріалами, проте той починає втікати. Поліцейський роз`яснює, що той буде затриманий.

ОСОБА_1 забігає у під`їзд, заходить у ліфт. Поліцейський блокує ліфт та пропонує йому пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки у нього виявлені ознаки сп`яніння: поведінка, яка не відповідає обстановці. Роз`яснює, що він самовільно залишив місце зупинки транспортного засобу, не ознайомився із матеріалами про вилучення авто, втікав від працівників поліції. Оскільки така поведінка не є послідовною, ОСОБА_1 пропонують пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі на факт вживання наркотичних речовин. Той відповідає, що поспішає додому, а його поведінка є нормальною.

О 00 год. 34 хв. працівник поліції повторно неодноразово пропонує ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі, той відповідає, щоб поліцейські забирали автомобіль, а йому потрібно додому.

О 00 год. 36 хв. працівники поліції роз`яснюють процедуру проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 відповідає, що він нервує через те, що поліцейські забирають у нього авто.

О 00 год. 38 хв. ОСОБА_1 починає знову втікати від працівників поліції сходами вверх. Працівники поліції його наздоганяють, роз`яснюють, що відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, а також роз`яснюють його права.

О 00 год. 39 хв. поліцейські затримують ОСОБА_1 на сходах біля 9-го поверху. З квартири виходить дружина ОСОБА_1 . Працівники поліції роз`яснюють їй про події, які відбулися, остання просить його відпустити.

О 00 год. 43 хв. працівники поліції знову пропонують пройти огляд на стан сп`яніння, роз`яснюють, що за відмову від проходження огляду буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, повторно роз`яснюють ОСОБА_1 його права.

О 00 год. 46 хв. ОСОБА_1 намагається проникнути у квартиру. Працівники поліції знову пропонують поїхати у медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 запитує причину зупинки та підстави для проходження огляду, поліцейські роз`яснюють.

О 00 год. 48 хв. поліцейські знову пропонують пройти огляд. ОСОБА_1 каже, що він не втікав, просто йшов додому, ознак сп`яніння у нього немає.

О 01 год. 00 хв. ОСОБА_1 каже, що погано почувається, поліцейські пропонують викликати швидку допомогу.

О 01 год. 01 хв. працівники поліції починають складати адміністративні матеріали за ст. 130 КУпАП.

О 01 год. 16 хв. працівники поліції ознайомлюють ОСОБА_1 зі складеним протоколом за ст. 130 КУпАП, пропонують написати пояснення.

З 01 год. 25 хв. по 01 год. 42 хв. ОСОБА_1 пише пояснення на окремому аркуші.

О 01 год. 43 хв. поліцейські повідомляють ОСОБА_1 , що він відсторонений від керування транспортним засобом, пропонують підписати акт затримання транспортного засобу, ОСОБА_1 відмовляється.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 зафіксовано на відеозаписі, причина зупинки була йому неодноразово роз`яснена.

Твердження ОСОБА_1 про те, що працівники поліції ставилися до нього упереджено є недоведеними, адже на відеозаписі чітко зафіксовано, що ОСОБА_1 дійсно самовільно залишив місце зупинки транспортного засобу, потім із невідомих причин раптово почав бігти від поліцейських спочатку у під`їзд, а потім сходами на дев`ятий поверх.

При цьому апеляційний суд зауважує, що чинним законодавством у сфері безпеки дорожнього руху саме працівникам поліції надані повноваження із виявлення ознак того чи іншого сп`яніння у осіб, які керують транспортними засобами, та при цьому проходження огляду на стан сп`яніння є обов`язком для такої особи.

Працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, роз`яснювали процедуру проходження огляду та наслідки відмови. За таких обставин слід констатувати, що працівники поліції забезпечили ОСОБА_1 реальну, об`єктивну можливість реалізувати свій обов`язок та пройти огляд у встановленому законом порядку, однак він такою можливістю не скористався.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки є безпідставними, оскільки відповідно до вимог Інструкції огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно у закладах охорони здоров`я лікарем (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Покликання на те, що поліцейські пропонували пройти огляд у лікарні імені Ющенка, а не у КНП «ЦТЗ Соціотерапія» ВОР» апеляційний суд не бере до уваги, адже вони не є суттєвими та на зміст вимог працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння не впливають.

Також суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що йому не було відомо про складення відносно нього протоколу адміністративного затримання, оскільки це не змінює кваліфікацію вчиненого ним правопорушення.

З огляду на встановлені обставини справи апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на уникнення відповідальності та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 17 березня 2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведено повністю та поза розумним сумнівом, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення його до адміністративної відповідальності. Твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук