Справа № 156/774/24
Провадження № 3-в/156/69/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2024 року сел.Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Бєлоусов А.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання постанови суду,

В С Т А Н О В И В:

13.08.2024 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій він просить розстрочити виконання постанови в справі №156/774/24 від 03.04.2024 в частині виконання адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок на 12 місяців.

Заявник клопотання мотивує тим, що на теперішній час має складнощі у сплаті штрафу через скрутне матеріальне становище.

Суддя, розглянувши подану заяву та дослідивши матеріали, дійшов таких висновків.

Згідно зі ст.304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримання принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), Конституційний Суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». Європейський суд з прав людини поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03).

З огляду на викладене, виходячи із системного аналізу процесуальних норм законодавства України, усталеної судової практики Європейського суду з прав людини, на вирішення порушеного питання поширюються гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при вирішенні питання про розстрочку штрафу, тобто застосувати інші норми закону, зокрема Кримінального кодексу України, які регламентують подібні відносини.

Частиною 4 ст.53 КК України визначено, що з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Враховуючи майновий стан ОСОБА_1 , суддя приходить до висновку, що матеріальне становище правопорушника є складним, на даний час він не має змоги сплатити призначений штраф в розмірі 17000 гривень, (заявник є не працевлаштованим), а тому його заява підлягає до часткового задоволення. Заявнику необхідно розстрочити виконання постанови суду на чотири місяці, на думку суду, вказаний строк буде достатнім для належної та вчасної сплати правопорушником вказаного штрафу.

Відповідно до ч.1 ст.303 КУпАП у разі відстрочки виконання постанови відповідно до ст.301 цього Кодексу перебіг строку давності виконання постанов зупиняється до закінчення строку відстрочки. Вбачається, що за аналогією закону ці положення можуть бути застосовані і в разі розстрочки штрафу.

Оскільки ОСОБА_1 вважає достатнім для сплати штрафу строк тривалістю 12 (дванадцять) місяців, суддя задовольняє частково заяву та встановлює розстрочення суми штрафу на 4 (чотири) місяці в такому порядку:

в серпні 2024 року боржник повинен сплатити 4250 грн;

у вересні 2024 року боржник повинен сплатити 4250 грн;

в жовтні 2024 року боржник повинен сплатити 4250 грн;

в листопаді 2024 року боржник повинен сплатити 4250 грн.

Враховуючи викладене,керуючись ст. 8, 23, 300,304,307,308 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання постанови судді від 05.08.2024 у справі № 156/774/24 про адміністративне правопорушення, кваліфіковане за ч.1 ст. 130 КУпАП (в частині стягнення суми штрафу), задовольнити частково.

Розстрочити ОСОБА_1 виконання постанови судді Іваничівського районного суду Волинської області від 05.08.2024 у справі № 156/774/24 про адміністративне правопорушення, кваліфіковане за ч.1 ст. 130 КУпАП (в частині стягнення суми штрафу), на 4 (чотири) місяців в такому порядку:

в серпні 2024 року боржник повинен сплатити 4250 грн;

у вересні 2024 року боржник повинен сплатити 4250 грн;

в жовтні 2024 року боржник повинен сплатити 4250 грн;

в листопаді 2024 року боржник повинен сплатити 4250 грн.

У разі недотримання встановленої розстрочки постанова судді Іваничівського районного суду Волинської області від 05.08.2024 у справі № 156/774/24 про адміністративне правопорушення, кваліфіковане за ч.1 ст. 130 КУпАП (в частині стягнення суми штрафу), підлягає примусовому виконанню територіальним органом державної виконавчої служби, в порядку примусового виконання з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, визначеного в постанові 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Постанова судді оскарженню не підлягає (рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 року № 2-рп/2015).

Суддя А. Є. Бєлоусов