ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1863/24 Справа № 174/680/24 Суддя у 1-й інстанції - Ілюшик І.А. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., переглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 червня 2024 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 21 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Районним судом встановлено, що 24.05.2024 о 00.40 год. Дніпропетровській області в м. Вільногірську по вул. Центральній, 67 водій ОСОБА_1 , керував автомобілем HYUHDAI «Tucson» НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей) від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у відділені поліції № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, та у закладі охорони здоров`я теж відмовився під запис нагрудної боді камери поліцейського, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР. Дії ОСОБА_1 посадовою особою кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову та закрити провадження за відсутності складу правопорушень, так як він не керував автомобілем, а мав намір використати його для ночівлі, через сварку вдома, про що зазначав працівникам поліції. Не доведено й ознак сп`яніння, а огляд працівник поліції запропонував пройти після того, як він( ОСОБА_1 ,) відмовився надавати анкетні дані. Також, відеозапис є неналежним доказом, оскільки здійснений не нагрудною камерою.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, ОСОБА_1 до апеляційного суду не з`явився, клопотань про перенесення справи до початку її перегляду не отримано, що не позбавляє здійснити перегляд без його участі.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Рішення суду першої інстанції про визнання винуватим ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП є законними та обґрунтованими.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Районний суд дотримався вказаних вимог закону при розгляді справи.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими районним судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення в якому викладено обставини правопорушення; відеозаписом на якому зафіксовано, що поліцейськими було запропоновано водію надати документи, які він не надав, далі були встановлені ознаки алкогольного сп`яніння, запропоновано пройти огляд, але водій намагався втекти від працівників поліції. Після чого водій був затриманий та доставлений у відділення поліції, де було встановлено особу, що водієм є ОСОБА_1 , якому повторно було запропоновано пройти огляд за допомогою спеціального приладу Драгер або в закладі охорони здоров`я на, що ОСОБА_1 відмовився; протоколом адміністративного затримання; актом огляду яким встановлено ознаки сп`яніння; направленням для огляду в заклад охорони здоров`я.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи про не доведення факту керування апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем. На відеозаписі, знятому на нагрудну камеру, працівник поліції звернувся до ОСОБА_1 , як водія, в подальшому останній фактично погодився, що керував автомобілем. Тому факт керування на переконання апеляційного суду підтверджується.

Дійсно в матеріалах справи є відеозапис, який зафіксований на відеореєстратор встановлений на автомобілі працівників поліції та відображає події факту керування автомобілем ОСОБА_1 .. Цей відеозапис дійсно не може бути доказом факту керування. Але як зазначалося вище факт керування підтверджений на відеозаписі знятому на нагрудну камеру працівника поліції.

Факт встановлення ознак сп`яніння теж підтверджується відеозаписом знятому на нагрудну камеру працівника поліції та актом огляду водія, тому доводи апеляційної скарги в цій частині безпідставні.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В.Мудрецький