Справа № 709/1424/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2024 року селище Чорнобай

Суддя Чорнобаївського районного суду Черкаської області Шарая Л.О., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 2 Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є особою з інвалідністю 3 групи, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, (далі - КУпАП),

в с т а н о в и в:

13.08.2024 до Чорнобаївського районного суду надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2024 головуючою суддею для розгляду вказаних адміністративних матеріалів визначено суддю ОСОБА_2 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 145502 від 29.07.2024 ОСОБА_1 «20.07.2024 близько 22:год. в АДРЕСА_1 , гр.. ОСОБА_1 , в стані алкогольного сп`яніння вчинив сварку, в ході якої ображав (мене) гр.. ОСОБА_3 нецензурною лайкою, погрожував фіз. розправою, чим міг завдати шкоду їїхдоровю (фізичного чи психологічному)» чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що протягом дев`яти років перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . У них постійно виникали сварки із-за різних побутових причин. 17.07.2024 між ним та ОСОБА_3 знову виникла сварка, під час якої вони ображали один одного, висловлювалися нецензурними словами. Наступного дня, тобто 18.07.2024, ОСОБА_3 забрала свої особисті речі та їхню спільну дитину Злату та переїхала для постійного проживання до своїх батьків, в АДРЕСА_2 . Із 18.07.2024 вони не бачилися. 20.07.2024 він із ОСОБА_3 не зустрічався. Двічі писав на «Телеграм» ОСОБА_3 прохання побачитися з донькою та розлучитися. Погроз не висловлював. Ще в липні він звернувся до адвоката для складання позовної заяви про розірвання шлюбу, сплатив судовий збір. Ніби ОСОБА_3 також подала до суду заяву про розірвання шлюбу. Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення написав «з протоколом згідний» у зв`язку з тим, що думав, що його притягують до відповідальності за сварку, що відбулася 17.07.2024. Стверджує, що 20.07.2024 жодних розмов та зустрічей із ОСОБА_3 не було, погроз на її адресу не висловлював.

Заслухавши пояснення особи яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши адміністративні матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Статтею 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

За змістом п. 3 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

У п. 14 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що психологічне насильство як форма домашнього насильства, включає в себе словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи .

Відповідно до п. 17 указаного закону, фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Аналізуючи вказані правові норми, можна дійти висновку, що під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного або фізичного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 173-2 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а і інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

Одночасно, під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 145566 від 06.08.2024 свідчить про те, що ОСОБА_4 24.07.2024 близько 15 години 50 хвилин під час конфлікту висловлювався нецензурною лайкою на адресу своєї співмешканки та погрожував фізичною розправою.

Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 24.07.2024 ОСОБА_3 повідомила, що протягом останнього часу в телефонних розмовах та SMS- повідомленнях її чоловік ОСОБА_1 , з яким вони перебувають на стадії розірвання шлюбу, погрожує фізичною розправою та спалити будинок.

Відповідно до рапорту помічника чергового ЧЧ сектору моніторингу Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області від 24.07.2024, отримана заява від 24.07.2024 від ОСОБА_3 про отримання нею погроз від чоловіка, з яким заявниця розлучається, чоловік погрожує по телефону заявниці та дитині. Заявниця пише заву і ВП.

У письмових поясненнях від 24.07.2024 ОСОБА_3 зазначає, що наразі вона перебуває на стадії розірвання шлюбу з ОСОБА_1 . Протягом останнього часу ОСОБА_1 на постійній основі телефонує їй на мобільний номер та пише SMS повідомлення, де виражається до неї у грубій формі, нецензурною лайкою та погрожує їй фізичною розправою, а також погрожує спалити будинок батьків. Ці дії змушують її перейматися за власне здоров`я.

Слід зазначити, що інших заяв та пояснень по факту вчинення правопорушення матеріали справи не містять.

Суд вважає, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях ОСОБА_3 обставини самі по собі не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, адже відомості про настання для потерпілої негативних наслідків психологічного або/та фізичного характеру матеріали справи не містять.

Вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний достатнім доказом у цій справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали в суду сумніви.

Враховано, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та пояснення потерпілої ОСОБА_3 містять розбіжності щодо дати подій та змісту цих подій.

Також з незрозумілих суду причин, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 було складено 29.07.2024 року, в той час як інкриміновані йому дії мали місце 20.07.2024.

Матеріали справи не містять пояснень щодо порушення вимог ч. 2 ст. 256 КУпАП, згідно якої протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд вважає, що матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а відтак суд позбавлений можливості однозначно оцінити його дії як такі, що містять склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п.1 ч.1 ст 247 КУпАП.

З урахуванням наведеного, керуючись ч.1 ст. 173-2 , ст.ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області особою, щодо якої її винесено, захисником, а також потерпілим, представником потерпілого протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Л.О. Шарая