П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 607/12779/24

19 серпня 2024 року м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1

за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №973040 від 26 травня 2024 року, 25 травня 2024 року о 22 год 50 хв. громадянин ОСОБА_1 не виконував неодноразове законне розпорядження працівників поліції УПП в Тернопільській області, а саме: в смт. Велика Березовиця по вул. Енергетична перешкоджав затриманню ОСОБА_2 , поводив себе зухвало та агресивно.

У судове засідання 10 червня 2024 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить його особистий підпис в графі «підпис особи, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №973040 від 26 травня 2024 року. Про причини неявки суду не повідомив.

У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 розгляд справи було відкладено на 25 червня 2024 року.

У судове засідання 25 червня 2024 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, зокрема шляхом направлення за місцем його проживання судової повістки та розміщення оголошення про виклик до суду на сайті судової влади. Про причини неявки суду не повідомив.

У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 розгляд справи було відкладено на 02 серпня 2024 року.

До ОСОБА_1 у вказане судове засідання застосовано привід.

У судове засідання 02 серпня 2024 року ОСОБА_1 не з`явився та працівниками поліції доставлений не був, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, зокрема шляхом направлення за місцем його проживання судової повістки та розміщення оголошення про виклик до суду на сайті судової влади. Про причини неявки суду не повідомив.

Згідно рапорту поліцейського офіцера громади СВГ капітана поліції Чимишина В. від 02 серпня 2024 року, в ході виконання постанови про привід ОСОБА_1 , здійснювалось відвідування за місцем проживання останнього, що у АДРЕСА_1 . Однак, при неодноразових відвідуваннях ворота будинку були зачинені. На стукіт у ворота ніхто з будинку не виходив, інших осіб на території будинковолодіння не було. Місце перебування ОСОБА_1 на даний час не встановлено.

У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 розгляд справи було відкладено на 19 серпня 2024 року.

До ОСОБА_1 у вказане судове засідання застосовано привід.

У судове засідання 19 серпня 2024 року ОСОБА_1 не з`явився та працівниками поліції доставлений не був, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, зокрема шляхом направлення за місцем його проживання судової повістки та розміщення оголошення про виклик до суду на сайті судової влади. Про причини неявки суду не повідомив.

Клопотання про відкладення розгляду справи ОСОБА_1 не подавав.

Враховуючи вимоги ст. 268 КУпАП, строки розгляду справи та відсутність заяви про відкладення розгляду справи, вважаю, що розгляд справи можна провести у відсутності ОСОБА_1 .

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що провадження в справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

В силу вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Диспозицією ст. 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського під час виконання ним службових обов`язків, а також в учиненні таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця через їхню участь в охороні громадського порядку.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №973040 від 26 травня 2024 року, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 25 травня 2024 року о 22 год 50 хв. не виконував неодноразове законне розпорядження працівників поліції УПП в Тернопільській області, а саме: в смт. Велика Березовиця по вул. Енергетична перешкоджав затриманню ОСОБА_2 , поводив себе зухвало та агресивно.

На підтвердження обставин викладених у протоколі працівниками поліції долучено: протокол про адміністративне затримання серії АЗ №107508 від 26 травня 2024 року; рапорт інспектора взводу №3 роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Круцько М від 25 травня 2024 року; рапорт інспектора взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП лейтенанта поліції Токарюка Д.Б. від 25 травня 2024 року; рапорт поліцейського СРПП ВП №4 м. Збараж Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшого сержанта поліції Шеліги М. від 26 травня 2024 року; рапорт поліцейського СРПП ВП №1 м. Тернопіль Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області лейтенанта поліції Копачівського М. від 26 травня 2024 року; витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000171 від 25 травня 2024 та № 0000173 від 26 травня 2024 року.

Будь-які інші докази в матеріалах справи відсутні.

Суд не приймає до уваги вказані рапорти працівників поліції, як належні та допустимі докази, оскільки рапорт - це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції.

Витяги з ЄРДР не підтверджують обставин викладених у протоколі, а тому суд не приймає їх до уваги як належні докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення у графі «Свідки» та «Потерпілі» не зазначено жодних даних.

В матеріалах справи відсутні пояснення будь-яких свідків даної події та ОСОБА_1 .

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Інших доказів, крім протоколу про адміністративне правопорушення, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначеного в протоколі, в матеріалах справи немає.

Таким чином, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП, а будь-які сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь ОСОБА_1 .

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вказаних обставин судом установлено, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені ним злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання про недоведеність факту наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 185, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя І.М. Черніцька