ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1566/24 Справа № 208/64/24 Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Задорожньої Вікторії Олександрівни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 травня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах зазначених в протоколі, 06.12.2023 р. о 23:20 годин в м. Кам`янське, по пр. Аношкіна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Део Ланос д.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на встановлення ступеня алкогольного сп`яніння проводився за допомогою алкотестеру Драгер 6810 №0606, результат якого 1.09 проміле (тест №2243). Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Задорожня В.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що працівниками поліції грубо порушено вимоги ст. 35 ЗУ Про Національну поліції, матеріали справи не містять доказів законної зупинки транспортного засобу.

Вказує, що працівниками поліції грубо порушено ст.ст. 31, 40 ЗУ Про Національну поліцію та Інструкції про застосування засобів, що мають функції фото і кінозйомки.

Також зазначає, що працівником поліції було запропоновано проходження огляд на стан сп`яніння без фактичного встановлення ознак, тобто безпідставно.

Також вказує, що пропозиція патрульного щодо проходження огляду на стан сп`яніння за своєю суттю була маніпулятивною. Працівник поліції, після проходження огляду за допомогою приладу Драгер навіть не вважав за необхідне запитати чи погоджується ОСОБА_1 з отриманим результатом.

Посилається на те, що відеозапис свідчить про те, що працівником поліції не складався протокол про адміністративне правопорушення в присутності ОСОБА_1 .

Зазначає, що акт огляду на стан алкогольного спяніння складений з порушеннями.

Вказує, що роздруківка результату огляду на стан спяніння є не належним та не допустимим доказом, оскільки час проведення огляду різниця з часом, зафіксованим на відеозаписі.

Також зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Захисник ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Рішення суду першої інстанції про визнання винуватим ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законними та обґрунтованими.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Районний суд дотримався вказаних вимог закону при розгляді справи.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими районним судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення в якому викладено обставини правопорушення, направленням на огляд, рапортом працівника поліції, актом огляду роздруківкою з технічного засобу Драгер, відеозаписом.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що пропозиція патрульного щодо проходження огляду на стан сп`яніння за своєю суттю була маніпулятивною. Працівник поліції, після проходження огляду за допомогою приладу Драгер навіть не вважав за необхідне запитати чи погоджується ОСОБА_1 з отриманим результатом не ґрунтується на вимогах Закону.

Згідно з вимогами ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З переглянутого відеозапису вбачається, що після оголошення ОСОБА_1 результатів огляду останній не висловлює вимоги щодо проходження огляду в медичному закладі, а тому апеляційний суд вважає, що дії працівника поліції відповідають вимогам ст. 266 КУпАП.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги то вони не є такими, що істотно впливають на правильно прийняте по суті рішення.

Апеляційний суд наголошує, що процесуальні норми є вторинними порівняно з матеріальними, оскільки призначення перших полягає в забезпеченні реалізації других. Тобто характер, зміст і призначення процесуальних норм підпорядковані вимогам матеріальних норм і тому зумовлені ними та є похідними від них.

Не кожен дефект певного адміністративного акта робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Такий вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий».

При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.

Інакше кажучи, за принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування певного акта з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених вище доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції грубо порушено ст.ст. 31, 40 ЗУ Про Національну поліцію та Інструкції про застосування засобів, що мають функції фото і кінозйомки та інше, в даному випадку не є такими, що можуть бути беззаперечною підставою для закриття провадження стосовно ОСОБА_1 , враховуючи доведеність матеріалами справи порушення останнім п. 2.9а ПДР України.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Задорожньої Вікторії Олександрівни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун