ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 602/160/24

3/609/542/2024

28 серпня 2024 року суддя Шумського районного суду Тернопільської області Катерняк О.М., розглянувши матеріали, які надійшли із Відділення поліції №1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

01 серпня 2024 року до Шумського районного суду Тернопільської області з Лановецького районного суду Тернопільської області на виконання ухвали Тернопільського апеляційного суду від 19 липня 2024 року надійшла справа про адміністративне правопорушення №602/160/24.

Так, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №161545 від 11.02.2024 вбачається наступне «10.02.2024 року о 23 год. 19 хв. в м. Ланівці по вул. Тернопільській Кременецького району Тернопільської області керував транспортним засобом BMW 525 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Alcotest 6820, що підтверджується тестом №768 від 10.02.2024, проба позитивна 2.78% проміле, чим порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху».

Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

27 серпня 2024 року на електронну адресу суду від адвоката Майки Андрія Борисовича надійшло клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Вважає, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Так, у відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення ААД №161545 від 11.02.2024 ОСОБА_1 ставиться у вину порушення п. 2.9а «керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» ПДР України. Суть правопорушення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки відеозаписом підтверджується, що ОСОБА_1 , пройшовши огляд на стан алкогольного сп`яніння, з його результатом 2.78 проміле не погодився. Дана обставина підтверджується також Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, в якому підпис ОСОБА_1 відсутній. Крім того, наявне в матеріалах справи Направлення ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я УНП «Лановецька міська лікарня», в розумінні ст. 266 КУпАП означає незгоду водія з результатами огляду на місці зупинки або відмову від проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу, а відтак, у разі незгоди ОСОБА_1 з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу, такий результат є недійсним. Наявність таких даних свідчить про те, що ОСОБА_1 направлений поліцейським до закладу охорони здоров`я для огляду на підставі ст. 266 КУпАП, а саме через незгоду з результатами огляду на стан сп`яніння, який проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6820», результат якого показав 2.78% проміле. Таким чином порушеними є процедура та порядок пропозиції пройти такий огляд, тому результати огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу є недійсними, оскільки ОСОБА_1 категорично та обґрунтовано не погодився з результатами. Вказує, що адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Звертає увагу, що як обов`язок пройти огляд, так і відповідальність за відмову в проходженні останнього настають виключно у разі дотримання порядку такого огляду і у відповідності до ч. 6 ст. 266 КУпАП, якщо огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, то він вважається недійсним. Отже, вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, саме порушення пункту 2.9а ПДР «керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». З підстав, перелічених у клопотання, адвокат Майка А.Б. просить провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, адвокатом Майкою А.Б. разом із клопотанням про закриття провадження у справі подано письмові пояснення ОСОБА_1 , в котрому останній також вказує, що інкримінованого порушення не вчиняв, з результатами свого огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу «Alcotest 6820» він категорично не погодився, а тому такий огляд вважає недійсним. Просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В судовому засідання захисник особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення адвокат Майка А.Б., підтримав свою позицію, викладену в клопотанні про закриття провадження у справі і ще раз наголосив, що наявність у матеріалах справи Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, відсутність підписів ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення, в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в чеку тестування на алкоголь приладу «Alcotest 6820» тощо, свідчить про незгоду ОСОБА_1 з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а отже, такий огляд в розумінні ст. 266 КУпАП є недійсний. Відтак провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити з таких міркувань.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005№ 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок огляду особи на стан алкогольного сп`яніння регламентується положеннями ст. 266 КУпАП, згідно якої (ч.ч. 2, 3) огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

З аналізу вищевказаних норм слідує, що уразі виникнення у поліцейського підстав вважати, що водій транспортного засобу, який був зупинений перебуває у стані сп`яніння він підлягає огляду на стан сп`яніння. У разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або у разі незгоди водія з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, він направляється для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Таким чином, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у даному конкретному випадку мав би місце:

1) у разі керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено результатами відповідного огляду на місці, з результатами якого особа погодилася (п.2.9 а Правил дорожнього руху);

2) у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено результатами огляду у медичному закладі, якщо особа не погодилася з результатами огляду на місці, однак згодилася пройти огляд у медичному закладі або ж у разі відмови від проходження огляду на місці і згоди на проходження огляду у медичному закладі (п.2.9 а Правил дорожнього руху);

3) у разі керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння і відмови від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі (п.2.5 Правил дорожнього руху);

4) у разі, якщо особа пройшовши огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не погодилася з результатами такого огляду, однак на пропозицію пройти огляд у медичному закладі відмовилася (п.2.5 Правил дорожнього руху).

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №161545 у викладенні самої суті правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за вчинення якого ОСОБА_1 притягається до відповідальності вказано, що «Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Alcotest 6820», що підтверджується тестом №768 від 10.02.2024. Проба позитивна 2.78%, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР».

Разом з тим, в протоколі не вказано чи погодився ОСОБА_1 із результатом тестування на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці зупинки транспортного засобу, а так само, чи ОСОБА_1 погодився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі, або ж відмови від такого проходження.

В протоколі про адміністративне правопорушення відсутній підпис особи, стосовно якої складено протокол, як і відсутній підпис в чеку тестування на алкоголь приладу «Alcotest 6820» від 10.02.2024 та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, натомість зазначено, що ОСОБА_1 відмовився.

Тобто, поліцейським констатовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатами тестування, з якими ОСОБА_1 не погодився, однак не вказав у протоколі, що водій не згоден із результатом такого тестування, і взагалі не вказав, чи пропонувалось ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі на визначення стану сп`яніння, як і про отриману відповідь на таку пропозицію.

Таким чином, фактично ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, оскільки пройшовши такий огляд на місці зупинки, не погодився із результатами такого огляду, відмовився пройти огляд у медичному закладі.

У даному випадку в діях ОСОБА_1 вбачається порушення іншого пункту Правил дорожнього руху, ніж того, про який вказано у протоколі, де дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п.2.9 А Правил дорожнього руху, у зв`язку з тим, що процедура огляду на стан сп`яніння, виходячи із обставин правопорушення, не дотримана.

Вищевказані недоліки протоколу у викладенні суті правопорушення не дають суду змоги однозначно оцінити дії ОСОБА_1 як такі, що вказують на порушення ним п.2.9а Правил дорожнього руху, оскільки огляд на стан сп`яніння проведений не у відповідності до вимог ст.266 КУпАП.

Про те, що ОСОБА_1 не погодився із результатом огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу свідчить і досліджений у судовому засіданні відеозапис події, яка мала місце 10 лютого 2024 року. Так, з відеозапису слідує, що ОСОБА_1 спочатку погодився із результатом тестування за допомогою алкотестеру, однак згодом почав вимагати двох свідків, в присутності яких він би здійснив повторне тестування і в кінцевому результаті висловив свою чітку позицію стосовно незгоди з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння та відмовився пройти огляд у медичному закладі на визначення стану сп`яніння.

Суд зазначає, що досліджений судом відеозапис надає можливість детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, які не зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій, та є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

У справі «Малофєєва проти росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на те, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються судом виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, суд не вправі виходити за межі зазначеної у протоколі суті адміністративного правопорушення та його кваліфікації, наслідком чого є погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в ст.62 Конституції України.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Підставою адміністративної відповідальності є наявність у вчиненому особою діянні всіх ознак складу правопорушення, передбаченого законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на обставини, встановлені під час судового розгляду, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі "Карелін проти Росії", відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд доходить висновку, що наявною сукупністю доказів у справі не доведено факт порушення ОСОБА_1 саме п. 2.9А ПДР України та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 130, 245, 247, 251, 252, 255, 256, 266, 268, 279, 280-285 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Оксана КАТЕРНЯК