Справа № 206/3550/24
Провадження № 3/206/1578/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Лукінова Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина США, місце роботи не надав, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

08.07.2024 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська від Департаменту патрульної поліції УПП в Дніпропетровській області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності передбаченої за ч.1 ст.130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 816782 від 16.06.2024, встановлено, що 16.06.2024 о 18 год. 41 хв. в м. Дніпро, вул. Сонячна Набережна, буд. 144, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, газоаналізатор Drager ARHK-0573 номер тесту 3290, результат тесту позитивний 1,32 % проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України. Дану подію зафіксовано на нагрудний відео реєстратор №471405. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. До канцелярії суду надав письмові пояснення, відповідно до яких просив справу про адміністративне правопорушення закрити з огляду на наступне.

З початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України він тимчасово проживає в Україні. Основна його мета перебування в Україні - це здійснення волонтерської діяльності. 16.06.2024 він зі своїм другом ОСОБА_2 прямували на волонтерський склад для завантаження гуманітарної допомоги для подальшої доставки обладнання для військового підрозділу. Цього ж дня, починаючи він з 02 год. 00 хв., здійснював перевезення поранених військових з точок передачі у Донецькій області до лікарень Дніпра. Орієнтовно о 18 год. 00 хв. він закінчив транспортування поранених військових до шпиталів Дніпра. Після цього, вони з другом зайшли до кафе пообідати, де він випив келих світлого пива об?ємом 0,33 л. та вмістом спирту 4,6%, що не забороняється законом США, оскільки законодавством США дозволяється вміст алкоголю у крові водія у розмірі - 0,8 проміле. Тобто він цілком усвідомлював, що будь-які негативні наслідки від вживання ним вказаного алкоголю не настануть. О 19 год. 35 хв. під час руху він був зупинений співробітниками патрульної поліції. Ним було надано співробітникам поліції на встановлення його особи документи, а саме посвідку на тимчасове проживання в Україні. Співробітники поліції розмовляли на українській мові, яку він не розумів. При цьому його друг ОСОБА_3 , 2003 року народження, який перебував у цей час поруч, володів англійською на початковому побутовому рівні. У свою чергу, офіцери поліції, повністю не володіючи англійською мовою та не розуміючи його не запропонували йому перекладача. У подальшому співробітники поліції запропонували вдихнути у драгер та після цього підписати протокол про адміністративне правопорушення. Вказані дії він виконав. Проте, під час складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення співробітниками поліції, його права йому не роз`яснювались та його не було ознайомлено з ними. Підтвердженням цього факту свідчить відсутність його підпису у відповідній графі протоколу, а це у свою чергу унеможливлює вважати протокол про адміністративне правопорушення та дії офіцерів поліції при його складанні доказами вчинення адміністративного правопорушення оскільки сам протокол складений зі значними порушеннями. Враховуючи викладене, прошу справу про адміністративне правопорушення закрити.

Суд, дослідивши письмові пояснення ОСОБА_1 та вивчивши матеріали адміністративної справи, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення. У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративна відповідальність. Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. У статті 251 КУпАП перелічені докази, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14(із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись. Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Відповідно до п. 2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. Порушення цих вимог, та керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння містить склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП. Диспозицією ч.1 ст.130КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Не дивлячись на повне не визнання своєї вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вина останнього повністю підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме. Протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 816782 від 16.06.2024, з якого вбачається, що 16.06.2024 о 18 год. 41 хв. в м. Дніпро, вул. Сонячна Набережна, буд. 144, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, газоаналізатор Drager ARHK-0573 номер тесту 3290, результат тесту позитивний 1,32 % проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України. Дану подію зафіксовано на нагрудний відео реєстратор №471405 (а.с.3). Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціального технічного засобу Drager Alkotest 6820, ARHK-0573 огляд водія ОСОБА_1 проводився у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, неприродна блідість обличчя, результат огляду позитивний 1,32 % та роздруківкою тестування на алкоголь № 3290, результат тесту 1,32 %.

Відеоматеріалами з нагрудних відеореєстраторів співробітників патрульної поліції в Дніпропетровській області, з яких вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest 6820, тест позитивний, результат тесту 1,32 %(18:59:05, 18:59:32). Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають. У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту. Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, відеоматеріалами з нагрудних відеореєстраторів співробітників Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю. Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведеною повністю.

До доводів ОСОБА_1 , що співробітниками поліцейськими не було роз`яснено права та обов`язки, суд відноситься критично, оскільки вказана обставина спростовується відеозаписом бодікамери поліцейського, з якого вбачається, що співробітником поліції було роз`яснено його права, а також право на захист ( 18:53:06), за допомогою особи ОСОБА_2 , який фактично переводив з української мови на англійську мову все, що говорили співробітники поліції.

Що стосується доводів ОСОБА_1 , про те, що співробітниками поліції не було залучено перекладача останньому, суд відноситься критично, оскільки як вбачається з відеозапису бодікамери співробітників поліції на протязі всього часу складання протоколу поруч з ОСОБА_1 перебував його друг ОСОБА_2 , який вільно володів українською мовою та здійснював переказ на англійську мову, будь-яких клопотань з їх сторони щодо залучення перекладача співробітникам поліції не заявлялося.

Окрім того, в своїх поясненнях наданих до суду ОСОБА_1 не заперечує факту перебування за кермом саме після вживання алкоголю, також не має будь-яких зауважень щодо дій співробітників поліції під час проведення освідування на стан алкогольного сп`яніння чи зауважень з приводу некоректності показників на приладі газоаналізатора Drager,

До тверджень ОСОБА_1 , що останній випив келих світлого пива об?ємом 0,33 л. вмістом спирту 4,6%, що не забороняється законом США, оскільки законодавством США дозволяється вміст алкоголю у крові водія у розмірі - 0,8 проміле, суд відноситься критично, оскільки зазначає, що відповідно до роздруківки тестування на алкоголь № 3290, технічного засобу Drager Alkotest 6820, ARHK-0573 у ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в крові 1,32 %, що перевищує норму алкоголю у крові водія, яка дозволяється навіть законодавством США, майже вдвічі.

Всі вказані доводи викладені в письмових поясненнях ОСОБА_1 ні чим об`єктивно не підтверджуються та навпаки спростовуються дослідженими судом доказами в своїй сукупності. У зв`язку з чим суд приходить до висновку, що дана позиція останнього спрямована лише на уникнення відповідальності.

Крім того, ОСОБА_1 мав право у разі не згоди з діями співробітниками поліції, оскаржити їх дії керівництву, до ОСОБА_4 або звернутись до суду. Однак, жодних вказаних дій останній не вчинив.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст. ст.251,252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом. Підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу чи події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, суд не вбачає. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП. Згідно з положенням ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами. За загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, встановленими ст. 33 КУпАП стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1 ст. 33 КУпАП). При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП). З урахуванням обставин справи та особи правопорушника, враховуючи, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне покарання, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується, особою, на яку покладено таке стягнення в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33-35, 130, 221, 245, 276-280, 283-287 КУпАП,- ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень. Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення. Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці. Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі через Самарський районний суд м. Дніпропетровська. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В. Поштаренко