ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1574/24Головуючий у 1-й інстанції Клим Т.П.
Провадження № 33/817/628/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , - адвоката Булави О.П.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Булави О.П., на постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 липня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 17 травня 2024 року о 15 годині 27 хвилин в м. Кременець по вул. Корнії біля будинку № 191 водій ОСОБА_1 передав право керування автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , водію ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився. Від керування відсторонений. Своїми діями порушив вимоги п. 2.9 г ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвокат Булава О.П., вважає дану постанову необ`єктивною, незаконною і необґрунтованою, ухваленою з істотним порушенням норм процесуального права, та неправильного застосування норм матеріального права.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів за допомогою яких зафіксовано факт передачі автомобіля ВАЗ 2107 ОСОБА_1 іншій особі.

Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження його змісту іншими доказами, не є вичерпним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що з відеозаписів наявних у матеріалах справи не вбачається, що ОСОБА_2 фактично виконував функції водія, а також не підтверджено факту передачі транспортного засобу.

Просить скасувати постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 липня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши апелянта - захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Булаву О.П., який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 липня 2024 р. та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до вимог п. 2.9 Г ПДР України водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, під впливом наркотичних чи токсичних речовин, у хворобливому стані, у стані стомлення або під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №005279 від 17 травня 2024 року, 17 травня 2024 року о 15 годині 27 хвилин в м. Кременець по вул. Корнії біля будинку № 191 водій ОСОБА_1 передав право керування ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , водію ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, у графі пояснення особи ОСОБА_1 вказав про те, що це його помилка, просить вибачення.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції встановлено, що після зупинки транспортного засобу поліцейським повідомлено водієві ОСОБА_1 про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, та запропоновано пройти на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я, від проходження яких ОСОБА_1 відмовився у категоричній формі.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , після зупинки транспортного засобу, повідомив, що він з другом вживали алкоголь, після чого він передав право керування ОСОБА_2 .

Як вбачається з відеозаписів з нагрудних камер працівників патрульної поліції, ОСОБА_1 вину визнав і обіцяв надалі подібного не вчиняти.

Характер поведінки ОСОБА_2 після зупинки працівниками поліції транспортного засобу «ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 », свідчить, що саме він керував вказаним транспортним засобом, що ОСОБА_2 фактично і не заперечував.

А тому доводи апелянта, про те що матеріали справи не містять жодних доказів за допомогою яких зафіксовано факт передачі автомобіля ВАЗ 2107 ОСОБА_1 іншій особі, апеляційний суд вважає безпідставними.

Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не є власником транспортного засобу ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , на що він звертає увагу в апеляційній скарзі, не впливає на факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, оскільки судом беззаперечно встановлено факт передачі ним керування транспортним засобом особі яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що є самостійною підставою адмінстративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з неповнотою судового розгляду, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 липня 2024 відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Булави О.П. залишити без задоволення, а постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 липня 2024 щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя