ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року м.Чернівці

Суддя Чернівецького апеляційного суду Марчак В.Я. за участю секретаря судового засідання Михайлюка М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сокирянського районного суду Чернівецької області від 30 липня 2024 року відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Кельменці Чернівецької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , інспектора прикордонної служби 1 категорії - старшого оператора відділення повітряної розвідки та протидії безпілотним повітряним суднам відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( тип Б), за ч.2 ст.172-18 КУпАП,-

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 30 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605,60 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі відносно нього за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП.

На обґрунтування своїх апеляційних вимог, зазначає, що судом першої інстанції не було повідомлено його про розгляд справи, позбавлено його можливості надати пояснення у суді, долучити докази на підтвердження невинуватості, чим порушено право на захист.

Зазначає, що з незалежних від нього обставин, через прийом ліків він заснув і не зміг виконати наказ щодо охорони державного кордону.

Вказує, що в день виходу на чергування був хворий, його боліла голова і турбувала нудота через отруєння продуктами харчування, тому він випив ліки, в результаті чого на протязі години заснув. Вказане підтверджується довідкою лікаря №26 від 26.07.2024 року.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку що він визнав свою вину, оскільки у письмових поясненнях він вказав, що не мав наміру порушувати ст.172-18 КУпАП.

Обставини, встановлені Судом першої інстанції.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 , допустив неналежне виконання службових обов`язків під час виконання наказу на охорону державного кордону України в складі прикордонного наряду «Прикордонний патруль» на напрямку 0102 прикордонного знаку з 07 год. 00 хв. по 16 год. 00 хв. 25.07.2024 року, а саме о 14 год. 00 хв. 25.07.2024 року спав без дозволу у невстановлений час.

____________________________________________________________________

ЄУНСС 722/1622/24 Головуючий в І інстанції: Унгурян С.В.

Номер справи 33/822/552/24 Суддя-доповідач: Марчак В.Я.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.11 глави 2 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС України від 19.10.2015 року за №1261, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-18 КУпАП.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про час і дату апеляційного розгляду був належним чином повідомлений. Тому, на підставі ч.6 ст.294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу без участі ОСОБА_1 .

Мотиви Суду.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вказаних вимог не дотримався.

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що його не було повідомлено його про розгляд справи, позбавлено можливості надати пояснення у суді та долучити докази на підтвердження невинуватості, чим порушено його право на захист. Зазначив, що суд взяв за основу його пояснення, в яких ніби то він визнає вину, що суперечить дійсності.

З матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції не вжив належних заходів для виклику в судове засідання особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та забезпечення його права на захист, згідно ст.268 КУпАП.

Разом з цим, апеляційним судом було у повній мірі відновлено право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та право на захист шляхом надання можливості взяти участь у судовому засіданні і надати пояснення та долучити докази.

Обґрунтовуючи вину ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-18 КУпАП, районний суд зіслався на протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , копію військовий квитка від 10.11.2021 року, відеозапис події.

Однак, досліджуючи матеріали справи в апеляційному порядку, суд вважає наявні докази недостатніми для обґрунтування вини ОСОБА_1 за критерієм «поза розумним сумнівом».

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №286788, складеного 25.07.2024 року начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ОСОБА_1 спільно з молодшим прикордонного наряду ОСОБА_2 допустив неналежне виконання службових обов`язків під час виконання наказу на охорону державного кордону України в складі прикордонного наряду «Прикордонний патруль» на напрямку 0102 прикордонного знаку з 07 год. 00 хв. по 16 год. 00 хв. 25.07.2024 року, а саме о 14 год. 00 хв. 25.07.2024 року спав без дозволу у невстановлений час.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.11 глави 2 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС України від 19.10.2015 року за №1261, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-18 КУпАП (а.с.1).

Частиною 2 статті 172-18 КУпАП, яка інкримінована ОСОБА_1 передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду.

Разом з тим у протоколі про адміністративне правопорушення така ознака, яка дає підстави для кваліфікації дій за ч.2 цієї статті, не вказана.

Диспозиція ч.2 ст.172-18 КУпАП має бланкетний характер та відсилає до підзаконних нормативно-правових актів, що передбачають порядок несення служби прикордонними нарядами.

Згідно вказаного протоколу у вину ОСОБА_1 ставиться порушення п.11 глави 2 розділу 2 Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС України від 19.10.2015 року № 1261.

Вказаний пункт Інструкції містить вичерпний перелік заборон, встановлених для прикордонних нарядів і розширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено жодного пункту з вказаного переліку , які ставляться ОСОБА_1 у порушення та охоплюються об`єктивною стороною ч.2 ст.172-18 КУпАП.

Уповноважені особи прикордонної служби не встановили обставин, які б безумовно підтверджували те, що ОСОБА_3 порушив правила несення прикордонної служби, покладені на нього обов`язки належним чином не виконував.

Таким чином, враховуючи наведене, апеляційний суд вважає зазначений протокол неналежним доказом.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких він вказує, що під час проходження служби у нього розболілася голова, оскільки він напередодні отруївся. Під час наряду він випив ліки, після чого не помітив як заснув (а.с.2).

На підтвердження вказаного, апелянтом було долучено до апеляційної скарги довідку лікаря № 26 від 26.07.2024 року, згідно з якої ОСОБА_1 був оглянутий лікарем інфекціоністом та було встановлено, що він дійсно отруївся та призначено подальше лікування ( а.с.19).

Таким чином, на переконання апеляційного суду, дані обставини свідчать про відсутність умислу ОСОБА_1 на порушення порядку несення прикордонної служби, отже і суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги позитивну характеристику ОСОБА_1 з місця служби, яка видана 25.07.2024 року начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_4 .

З даної характеристика вбачається, що ОСОБА_1 професійно підготовлений, працює над підвищенням рівня професійних знань, накази розпорядження вищого командування виконує.

Вказане беззаперечно підтверджує відсутність умислу на порушення порядку несення служби.

Виходячи з вищезазначеного, слід дійти висновку, що органом, що склав протокол не надано жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_3 дій, передбачених ч.2 ст.172-18 КУпАП, та яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Водночас, докази, наявні у матеріалах справи, не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом як належні і достатні та свідчити про вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Наведене вище у своїй сукупності дозволяє зробити висновок про формальний підхід до підготовки матеріалів справи при складенні протоколу про адміністративне правопорушення і спрощений підхід суду першої інстанції до розгляду справи та дослідження доказів, а тому доводи апеляційної скарги є слушними.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд дійшов переконання, що в матеріалах відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП поза розумним сумнівом. Інших належних і допустимих доказів у встановленому законом порядку уповноваженими особами не надано.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

На переконання апеляційного суду, районний суд прийшов до передчасного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, не навівши достатніх доводів на обґрунтування свого рішення, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33-35, 245, 247, 248, 249, 251, 252, 294 КУпАП апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Сокирянського районного суду Чернівецької області від 30 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду [підпис] В.Я. Марчак

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ В.Я. Марчак

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

29.08.2024 року

(дата засвідчення копії)