Справа № 645/4541/24
Провадження № 3/645/1456/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Феленко Ю.В., розглянувши матеріал, що надійшов з Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків Державної податкової служби України про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, голова правління ПАТ «Завод «Південкабель», податкова адреса: м. Харків, вул. Автогенна, б. 7, місце реєстрації: м. Харків, вул. Данилевського, б. 26, кв. 98,

встановив:

У провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебуває справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП для розгляду.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 149 від 19.07.2024 ОСОБА_1 , будучи головою правління ПАТ «Завод «Південкабель», вчинив правопорушення, а саме: подання відомостей у складі податкової звітності про нараховані доходи фізичним особам (форма №1-ДФ/4-ДФ) з недійсними податковими номерами за 2-3 квартали 2018 року, 1-4 квартали 2019 року, 2 та 4 квартали 2020 року, 4 квартал 2021 року, що призвело до подання недостовірних відомостей до державного реєстру, чим порушено п. 51,1 ст. 51 та п.п. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, проте надав заяву, якою просив розглянути справу за його відсутністю.

Згідно ч. 1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Відповідно до ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбаченого ст. 163-4 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за наявними у справі доказами.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо на момент розгляду справи про адміністративне закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст. 38 КУпАП, суд враховує положення ст. 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Тобто, приписи 247 статті КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.

Отже, після виключення провадження унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з`ясувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.

Норми КУпАП не містять визначення поняття «триваюче правопорушення». Проте, як зазначено у листі Міністерства юстиції України від 02 серпня 2013 року №6802-0-4-13/11, в теорії адміністративного права «триваючими» визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Дана правова позиція узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17, 18 грудня 2019 року у справі № 158/286/17 та у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 404/1794/16-а (2-а/404/924/16), постанові КАС ВС від 11 грудня 2018 року у справі № 242/924/17.

Аналізуючи вищевказане, суд зазначає, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, не є триваючим, оскільки вважається фактично вчиненим на наступний день після подання розрахунку.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 149 від 19.07.2024, датою вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення є 19.07.2024, тобто факт встановлення правопорушення актом документальної позапланової виїзної перевірки №394/35-00-07/00214534 від 19.07.2024.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Під час розгляду справи, суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

На думку суду, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи те, що з дня вчинення правопорушення минуло більше ніж три місяці, тому в силу ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 не може бути накладено, а адміністративна справа підлягає закриттю, у зв`язку з закриттям провадження, суд позбавлений встановити винність чи не винуватість ОСОБА_1 в скоєнні інкримінованого йому правопорушення.

На підставі зазначеного, керуючись статтями 247, 251, 252, 278 КУпАП, суд,

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення відповідно ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Феленко