Справа №587/8/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гончаренко Л. М.
Номер провадження 33/816/480/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Стегній А.М. на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 12 січня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий в АДРЕСА_1 , працюючий ТОВ «Індичка» оброблювач птиці, перебуває в складі ДФТГ № 3 Миколаївської громади

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 12 січня 2024 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік за те, що він 29.12.2023 року о 13 год 36 хв. в с. Кровне Сумського району Сумської області по вул. Шляхівська в напрямку с. Миколаївка керував автомобілем «RENAULT KANGOO» н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка не відповідає обстановці, зіниці очей звужені та не реагують на світло, неприродна блідість шкіри обличчя. Від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку у медичному закладі ухилився шляхом відмови, що було зафіксовано безперервним відеозаписом нагрудного відеореєстратора поліцейського TEKSAR230300281, а факт керування відеореєстратором 70MaiDashCanPro-ЕЕ12, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП..

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Стегній А.М. подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 12 січня 2024 року, а провадження по справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що матеріали справи не містять підтвердження того, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення ПДР, за які його слід було зупинити, у зв`язку з чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати.

Зазначав, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документу встановленої форми, а саме, акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Звертав увагу на те, що відео, долучене до матеріалів справи не безперервне, тому воно не може вважатись належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Вказував, що відеозапис не оформлений у протоколі належним чином, як доказ по справі, оскільки в ньому не вказано жодних відомостей про технічний засіб, яким здійснювалось фіксування та ким саме із присутніх на місці події поліцейських.

Зазначав, що наданий суду відеозапис не оформлений належним чином як електронний доказ.

Вказував, що у протоколі серії ААД № 009830 від 29 грудня 2023 року зазначено, що ОСОБА_1 притягується до відповідальності за ч.130 ст.1 КУпАП, а суд не може змінювати кваліфікацію правопорушення і позбавлений можливості усувати вказані недоліки самостійно, а тому на думку апелянта, провадження слід закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Звертав увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений працівником поліції у відсутності 2 свідків.

На думку апелянта був порушений порядок фіксації відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, внаслідок чого істотно порушені права та законні інтереси ОСОБА_1

В судове засідання призначене на 27 серпня 2024 року на 08 год. 30 хв. до апеляційного суду ні ОСОБА_1 , ні його захисник адвокат Стегній А.М. не з`явились, хоча повідомлялись про розгляд справи, відповідно до вимог ст. 277-2 КУпАП, клопотань про відкладення не подавали.

Від захисника Стегнія А.М. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів зв`язку. Вказане клопотання було задоволено та постановою від 26 серпня 2024 року призначено розгляд даної справи, призначеної на 08 год. 30 хв. 27 серпня 2024 року у режимі відео конференції під час трансляції з іншого приміщення, яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження) між Сумським апеляційним судом та адвокатом Стегній А.М., однак у вказаний час адвокат Лопаткін О.В. не вийшов на зв`язок, клопотань про відкладення не подав, причин неявки не повідомив.

З метою розгляду апеляційної скарги у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення розгляду даної справи та вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутність апелянта та його захисника, і у даному випадку їх права на доступ до правосуддя, не є порушеними, оскільки положення ст. 268 КУпАП не передбачають обов`язкову присутність особи, стосовно якої розглядається справа за ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні в провадженні відеофайли, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

На думку апеляційного суду, розглядаючи дану справу про адміністративне правопорушення, суддя суду першої інстанції правильно встановив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Так, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №009830 від 29.12.2023 року, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с. 1)

- оптичним диском з відеозаписом правопорушення, який підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, виявлення ознак наркотичного сп`яніння працівниками поліції, факт відмови ним пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичній установі (а.с. 3).

Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5.ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Щодо доводів апелянта про те, що матеріали справи не містять підтвердження того, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення ПДР, за які його слід було зупинити, у зв`язку з чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, то їх апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються дослідженим відеозаписом, з якого вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що він не ввімкнув покажчик повороту та не був пристебнутий паском безпеки, за вказані порушення відносно ОСОБА_1 була складена постанова за ч.5 ст.121 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документу встановленої форми, а саме, акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, не впливають на обсяг вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, і не є підставою для скасування оскаржуваного рішення судді.

Доводи апелянта про те, що відео, долучене до матеріалів справи не безперервне, тому воно не може вважатись належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, то їх апеляційний суд визнати обґрунтованими не може, оскільки даний відеозапис достатній для того, щоб разом з протоколом про адміністративне правопорушення зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, зафіксовано відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Щодо тверджень апелянта про те, що відеозапис не оформлений у протоколі належним чином, як доказ по справі, оскільки в ньому не вказано жодних відомостей про технічний засіб, яким здійснювалось фіксування та ким саме із присутніх на місці події поліцейських, апеляційний суд зазначає наступне.

Ні ст. 256 КУпАП, яка регулює зміст протоколу про адміністративне правопорушення, ні положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 № 1395 не вимагають зазначення засобу відеофіксації у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, та інших обставин, які мають значення для справи, у тому числі достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Оскільки відеозаписом, що міститься у матеріалах справи, та який був досліджений судом першої інстанції, підтверджені обставини, які підлягають доказуванню, він не може бути визнаний неналежним доказом.

Відеозапис не є недопустимим доказом, як вважає апелянт, адже запис здійснений на підставі п. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про те, що наданий суду відеозапис не оформлений належним чином як електронний доказ, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки наявність електронного примірника документа допускається відповідно до ст.7 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг та кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Наданими матеріалами не спростовано, що відеозапис було здійснено під час зупинки ОСОБА_1 на нагрудний відеореєстратор, крім того, при копіюванні будь-якого файлу на інший носій, в разі відсутності інших маніпуляцій, отримується похідний файл з тими самими даними, що і вихідний, вихідний та похідний файли відрізняються лише атрибутами, а саме датою та часом створення файлів.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 березня 2021 року (справа № 554/5090/16-к, провадження № 51-1878кмо20), ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. У випадку зберігання електронного документа на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. До того ж, КУпАП не містить норм, які передбачають обов`язок подання відповідних доказів з використанням електронного цифрового підпису.

Доводи апелянта про те, що у протоколі серії ААД № 009830 від 29 грудня 2023 року зазначено, що ОСОБА_1 притягується до відповідальності за ч.130 ст.1 КУпАП, а суд не може змінювати кваліфікацію правопорушення і позбавлений можливості усувати вказані недоліки самостійно, а тому на думку апелянта, провадження слід закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, то їх апеляційний суд вважати підставою для скасування постанови не може, оскільки вказане є технічною помилкою допущеною поліцейським при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений працівником поліції у відсутності 2 свідків, то апеляційний суд їх вважати обґрунтованими не може, оскільки ч. 2 ст. 266 КУпАП після прийняття Закону України № 1231-IX від 16 лютого 2021 року зазнала змін і відповідно до неї огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки всі дії з приводу відмови ОСОБА_1 були зафіксовані на відеозапис, який був долучений до справи та містить фіксацію усієї процедури, а тому наявність 2 свідків у цьому разі є не обов`язковою, у зв`язку з чим це не впливає на допустимість самого протоколу про адміністративне правопорушення.

З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом з технічних засобів відеозапису працівників поліції.

Тому, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, а викладена позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі захисника не вбачається.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 12 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Стегнія А.М. на цю постанову без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.