Провадження № 33/824/1681/2024 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2024 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Сіваєва Ю.В.,

за участю:

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Ахрамовича Я.І.,

законного представника потерпілої ОСОБА_2 ,

представника законного представника потерпілої ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Ахрамовича Яна Ігоровича на постанову Подільського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, 17.10.2023 о 16:28 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство психологічного характеру згідно з висновком кандидата психологічних наук ОСОБА_5 та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 536 гривень 80 копійок.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Ахрамовича Я.І., подав апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати постанову Подільського районного суду м. Києва та ухвалити нову постанову, якою закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вважає, що під час розгляду даної справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, суд першої інстанції припустився невірного застосування норм матеріального права та порушив норми процесуального права за якими повинна була розглядатися справа.

Також, судом першої інстанції було порушено вимоги ст. 268 КУпАП, оскільки на момент винесення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не було відомо про наявність даного провадження.

Крім того, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 272162 від 06.11.2023 неможливо встановити факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Даний протокол не містить відомостей про те, які саме дії ОСОБА_1 свідчили про прояви ним психологічного насилля. Також у протоколі відсутні відомості про те, що такі дії ОСОБА_1 мали наслідком заподіяння психологічної шкоди доньці.

Окрім цього протокол не містить відомостей про свідків, що могли б підтвердити вчинення ОСОБА_1 психологічного насилля щодо дитини. Також варто враховувати, що працівники поліції не перебували 17.10.2023 о 16:28 год. за адресою: АДРЕСА_1 , і відповідно невідомо яким чином було встановлено особу, яка вчинила адміністративне правопорушення. Фактично протокол було складено на підставі висновку спеціаліста, наданого дружиною ОСОБА_1 .

До того ж, у протоколі відсутній підпис скаржника або відмітка про відмову підписувати зазначений протокол. Також відсутні докази того, що один з примірників протоколу було вручено.

При цьому, у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення по даній категорії справ повинні бути чітко відображені не тільки прояви домашнього насильства, а й наслідки у вигляді заподіяної психологічної шкоди.

Таким чином, самі по собі, зокрема, конфліктна ситуація, сварка, нецензурні висловлювання не формують собою домашнє насильство, а утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі дії спрямовані на обмеження волевиявлення особи, або якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Так у рапорті інспектора СЮП ВП Подільського УП ГУНП у м. Києві т. л-нт поліції Череднюка М. містяться відомості лише про те, що громадянка ОСОБА_2 звернулася з повідомленням про вчинення психологічного насилля з боку ОСОБА_1 по відношенню до дитини ОСОБА_4 . Однак, даний документ не можна вважати доказом вини ОСОБА_1 , оскільки він свідчить виключно про факт звернення певної особи до поліції.

Також не є належним доказом вини ОСОБА_1 і сама заява-повідомлення ОСОБА_2 . Заява мітить опис обставин, що на думку заявника, свідчать про вчинення ОСОБА_1 психологічного насилля щодо доньки, проте усі ці обставини мали б бути підтверджені відповідними доказами, котрих матеріали справи не містять. У зв`язку з чим заява - повідомлення у даній справі не доводить вину ОСОБА_1 .

Крім того, висновки спеціаліста у даній справі апелянт вважає сумнівними, оскільки вони були надані ОСОБА_2 , що є матір`ю дитини, котра протягом досить тривалого часу здійснює вплив на дитину з метою погіршення стосунків доньки з батьком. На думку апелянта, такі дії з боку матері дитини, та звернення до поліції з повідомленнями про вигадані факти домашнього психологічного насилля пов`язані з наміром вплинути на розгляд судових справ за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо розлучення та поділу спільного сумісного майна подружжя.

Відтак, на думку сторони захисту, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що докази наявні в матеріалах справи підтверджують вину ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді,

пояснення захисника Ахрамовича Я.І. , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення ОСОБА_1 , який також підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення законного представника потерпілої ОСОБА_2 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги,

пояснення представника законного представника потерпілої ОСОБА_3 , яка також заперечувала проти задоволення апеляційної скарги,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не у повному обсязі, і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-1 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під психологічним насильством слід розуміти форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній формі, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Тобто, обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема, у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, або ж за наявності можливості завдання такої шкоди.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні насильства у сім`ї психологічного характеру, суддя місцевого суду послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 272162 від 06.11.2023, рапорт, копію заяви-повідомлення, копію висновків спеціаліста, копії дипломів, копію інформативної добровільної згоди, копію акту оцінки потреб сім`ї, копію висновку оцінки потреб сім`ї, копію характеристики, копію паспорта та РНОКПП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , копію свідоцтва.

Проте апеляційний суд не може погодитись з таким рішенням суду першої інстанції, оскільки суддя місцевого суду при розгляді вказаної справи про адміністративне правопорушення допустив неповноту та однобічність з`ясування її обставин, а за результатами апеляційного розгляду слід визнати обґрунтованими доводи скарги захисника про те, що висновки судді в постанові не відповідають фактичним обставинам провадження і не підтверджуються доказами у справі.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 272162 від 06.11.2023, 17.10.2023 о 16:28 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство психологічного характеру згідно з висновком кандидата психологічних наук ОСОБА_5 .

Однак, апеляційний суду звертає увагу на те, що вказаний протокол не містить відомостей про те, які саме дії/бездіяльність ОСОБА_1 свідчили про прояви ним психологічного насилля відносно ОСОБА_4 , а токож не зазначено те, що такі дії/бездіяльність ОСОБА_1 мали наслідком заподіяння психологічного шкоди ОСОБА_4 .

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia» , рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім того, події, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення мали місце 17.10.2023, протокол складено 06.11.2023, що свідчить про те, що вказаний процесуальний документ було складено на підставі заяви-повідомлення про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 від 20.10.2023 та висновку спеціаліста, наданого ОСОБА_2 .

Надаючи пояснення під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що ніколи не вчиняв по відношенню до своєї малолітньої доньки будь-якого виду насильства, в тому числі психологічного. Матір ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , протягом тривалого часу здійснює вплив на дитину з метою погіршення стосунків доньки з ним. На думку ОСОБА_1 , такі дії з боку матері дитини, та звернення до поліції з повідомленням про вигадані факти домашнього психологічного насильства пов`язані з наміром вплинути на розгляд судових справ за його участю та участю ОСОБА_2 щодо розлучення та поділу спільного сумісного майна подружжя.

Крім того, наведені судом першої інстанції докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, як кожен окремо так і в своїй сукупності не свідчать поза розумним сумнівом факт вчинення ОСОБА_1 17.10.2023 домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї доньки ОСОБА_4 .

Так, рапорт інспектора СЮП ВП Поділського УП ГУНП у м. Києві ст. л-нт. Поліції Череднюка М. (а.с. 5), свідчить виключно про факт звернення особи до правоохоронних органів. Копія заяви-повідомлення ОСОБА_2 про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 6-8), є описом обставин, які на думку заявника свідчать про вчинення адміністративного правопорушення. Копію висновків спеціаліста (а.с. 10-14, 16-20), копії дипломів (а.с. 15, 21), копія інформативної добровільної згоди від 17.10.2023 (а.с. 22), копія акту оцінки потреб сім`ї (а.с 24-26), копія висновку оцінки потреб сім`ї (а.с. 27-28), копія характеристики, копія паспорта та РНОКПП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , копія свідоцтва про народження, в цілому, не несуть доказового значення на підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 17.10.2023 домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї доньки ОСОБА_4 , яке викладено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 272162 від 06.11.2023.

З оглядну на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що матеріали провадження не містять належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у тому, що він за викладених у протоколі обставин вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Таких доказів матеріали даної справи не містять.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення належними та допустимими доказами не доведена, а тому відсутні підстави для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Оскільки суддя не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи, рішення суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є незаконним та необґрунтованим.

З огляду на викладене, постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо ОСОБА_1 - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З цих підстав апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Ахрамовича Я.І. підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Ахрамовича Яна Ігоровича - задовольнити.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року відносно ОСОБА_1 - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко