КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №752/1421/24 Головуючий у 1 інстанції: Бондаренко Г.В.
Провадження №33/824/2793/2024 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 серпня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Гаращенка Д.Р., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Ничик Аліни Валеріївни захисника ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 15 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,», ідентифікаційний номер невідомий, громадянки України, місце проживання: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 15 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 15 квітня 2024 року адвокат Ничик А.В., захисник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 15 березня 2024 року та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтувала тим, що 15 березня 2024 року в судовому засіданні було усно проголошено вступну та резолютивну частини постанови. З повним текстом постанови ознайомилась лише 18 березня 2024 року, після його оприлюднення на сайті судової влади.

Подаючи апеляційну скаргу вперше 26 березня 2024 року адвокат Ничик А.В. захисник ОСОБА_1 була впевнена, що строк не пропущено, а фактично обчислюється з наступного дня з моменту отримання постанови.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року апеляційну скаргу адвоката Ничик А.В. захисника ОСОБА_1 було повернуто особі, яка її подала.

Повернення апеляційної скарги не позбавляє повторно звернутись до суду з апеляційною скаргою та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, який пропущено з поважних причин і такий строк підлягає поновленню.

Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 15 березня 2024 року Голосіївським районним судом міста Києва було ухвалено оскаржувану постанову.

3 травня 2024 року адвокатом Ничик А.В. було повторно подано апеляційну скаргу разом з обґрунтованим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

З огляду на вище зазначені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що причини пропуску адвокатом Ничик А.В. захисником ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 15 березня 2024 року слід визнати поважними та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційні вимоги обґрунтуванні тим, що у матеріалах справи відсутні докази керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння, долучений СД диск не зазначено у переліку додатків до протоколу, відсутній Акт огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у разі відмови проходження, ОСОБА_1 також не було роз`яснені права ст. 63 Конституції України та права і обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП, відеозапис не є безперервним.

Адвокат Ничик А.О. в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.

Відповідно до ст. 294 неявка у судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Доповівши обставини справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 529242, 7 січня 2024 року приблизно о 00 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Юрія Смолича, буд. 6а, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Lincoln MKZ» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП до матеріалів справи долучено:

протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 529242 від 7.01.2024;

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1199926 від 7.01.2024;

диск з відеозаписом подій, за яких відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правовпорушення.

Ухвалюючи постанову про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що з відеозапису долученого до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 переслідували на службовому автомобілі патрульні поліцейські, які помітили, що після того як ОСОБА_1 зупинила авто, остання пересіла на пасажирське сидіння. Крім того, ОСОБА_1 не оспорювала факт керування нею транспортним засобом під час її зупинки на початку розмови з поліцією, вказаний факт на відео підтверджував і її чоловік. На ОСОБА_1 було складено ще постанову за керування транспортним засобом в темну пору доби з вимкненим світлом та не надання посвідчення водія відповідної категорії. Суд першої інстанції встановив, що на відеозаписі зафіксований факт відмови ОСОБА_1 відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на приладі Драгер, так і у лікаря-нарколога.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративний відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, однією з головних умов огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є не лише наявність того, що водій перебуває у стані сп`яніння чи в нього маються ознаки такого стану, а й та обставина, що він у такому стані саме керував транспортним засобом.

Як зазначав Верховний суд в своєї постанові у справі № 303/4467/16-а, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

За результатами апеляційного перегляду суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи про адміністративне порушення, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України.

Так, в обґрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення суддя послався на докази, що містяться в матеріалах справи, а саме на відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, на якому зафіксований факт керування транспортним засобом та відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на вимогу поліцейського.

До таких висновків апеляційний суд відноситься критично, тому що в матеріалах справи відсутнє відео, на якому зафіксовано саме рух автомобіля, окрім того, відсутні докази, що саме ОСОБА_1 керувала вказаним транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння до місця зупинки, адже відеозйомка починається лише з моменту звернення працівників поліції до ОСОБА_1 , яка знаходилась у запаркованому біля тротуару, автомобілі, та містить її покази про те, що вона не був зупинена представниками поліції під час руху транспортного засобу і не керувала автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Інших доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 автомобілем в стані наркотичного сп`яніння матеріали справи не містять.

Згідно з відповіддю Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у місті Києві № 23316 від 18.07.2024 повідомлено, що для розгляду справи Департамент направляє у повному обсязі всі наявні відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративних правопорушень вчинених ОСОБА_1 , проте відеозаписи на яких було зафіксовано факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не збереглися.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає докази по справі, які покладені в основу постанови, зібрані з порушенням вимог КУпАП, є сумнівними і такими, що повністю спростовуються наданими до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписом, яким спростовується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованої презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП України - закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Ничик Аліні Валеріївні захиснику Бичової Анжели Олегівни строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу адвоката Ничик Аліни Валеріївни захисника Бичової Анжели Олегівни задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 15 березня 2023 року скасувати.

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП України - закрити, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Гаращенко Д.Р.