Справа № 539/3253/24
Провадження № 3/539/1208/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року м. Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Пилипчук М. М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; проживає у кімнаті АДРЕСА_1 ; зареєстроване місце проживання у квартирі АДРЕСА_2 ; громадянин України; командир зенітного кулеметного взводу зенітної кулеметної батареї військової частини НОМЕР_1 ; РНОКПП - НОМЕР_2 ) за частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

В С Т А Н О В И В:

12 серпня 2024 року до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області надійшла справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 КУпАП.

Встановлено, що старший лейтенант ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не виконував покладені на нього службові обов`язки та бойові завдання з протиповітряного прикриття об`єкта критичної інфраструктури, у тому числі перевірки несення служби особовим складом мобільних вогневих груп, своєчасного поставлення завдань підпорядкованому особовому складу з виявлення, розвідки та протиповітряного прикриття стаціонарних об`єктів та рухомих колон від повітряного нападу противника, ефективного використання озброєння, чим поставив під загрозу боєздатність та обороноздатність підрозділу, внаслідок чого останнього командуванням військової частини було відсторонено від виконання вказаних бойових завдань.

Так, 22 липня 2024 року близько 09.00 год старший лейтенант ОСОБА_1 , виконуючи бойове завдання на підставі бойового наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 07 червня 2024 № 01109, з метою перевірки несення служби особовим складом мобільних вогневих груп, вибув до населеного пункту АДРЕСА_3 . Проте визначені службові обов`язки ОСОБА_1 не виконував, проводив час на власний розсуд, розпиваючи спиртні напої.

22 липня 2024 року близько 14.00 год біля населеного пункту АДРЕСА_3 ОСОБА_1 , порушуючи громадський порядок, був виявлений екіпажом патруля Відділення військової служби правопорядку ІНФОРМАЦІЯ_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота) та доставлений до Комунального некомерційного підприємства «Миргородська лікарня інтенсивного лікування» Миргородської міської ради, де о 14.40 год того ж дня (22 липня 2024 року) йому проведено медичний огляд з метою виявлення чи спростування клінічних ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння.

Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів від 04 квітня 2024 року № 44 ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Своїми діями старший лейтенант ОСОБА_1 порушив вимоги статей 11, 16, 119 та 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статут), та статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут), тобто вчинив адміністративне правопорушення в умовах особливого періоду, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 172-15 КУпАП.

За вказаним фактом був складений протокол про військове адміністративне правопорушення від 09 серпня 2024 року серії КИП № 122, в якому в графі «пояснення військовослужбовця, який (яка) притягається до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 вказував, що вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнає повністю, просив суворо не карати.

У поданих до Відділення військової служби правопорядку ІНФОРМАЦІЯ_3 пояснення ОСОБА_1 підтвердив обставини вчиненого ним адміністративного правопорушення. Вказував, що визначені службові (функціональні) обов`язки не виконував, оскільки проводив час 22 липня 2024 року на власний розсуд: 22 липня 2024 року близько 14.00 год знаходився поблизу населеного пункту АДРЕСА_3 , де, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, порушував громадський порядок, а саме висловлювався нецензурною лайкою; у подальшому був виявлений екіпажом патруля ІНФОРМАЦІЯ_1 з ознаками алкогольного сп`яніння та доставлений до медичного закладу для проведення огляду на сп`яніння, від якого відмовився, оскільки такий факт і так було зрозуміло; у подальшому був відсторонений від виконання бойових завдань. Зазначав, що розуміє, що в його діях вбачається недбале ставлення до військової служби, вину за частиною другою статті 172-15 КУпАП визнав.

ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи 13 серпня 2024 року о 16.00 год, у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

У поданих до суду заявах від 09 серпня 2024 року та від 16 серпня 2024 року ОСОБА_1 просив розглянути справи за його відсутності, проти скоєного правопорушення не заперечував, вину визнав повністю, просив розстрочити штраф.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (статті 245 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягається до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 КУпАП.

Недбале ставлення військової службової особи до військової служби тягне за собою накладення штрафу від ста до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до десяти діб (частина перша статті 172-15 КУпАП).

Діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду, тягне за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб (частина друга статті 172-15 КУпАП).

Суб`єктами вказаного адміністративного правопорушення є військовослужбовці.

Об`єктом правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 КУпАП, є суспільні відносини у сфері військової дисципліни, належне несення військової служби.

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

- свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

- бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

- беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

- постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

- знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

- дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

- поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості;

- бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

- вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

- виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

- додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до статті 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

У статті 49 Статуту зазначено, що військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Внутрішній порядок, згідно зі статтею 130 Статуту, досягається

- глибоким розумінням, свідомим і неухильним виконанням військовослужбовцями обов`язків, визначених законами України та статутами Збройних Сил України;

- чіткою організацією бойової підготовки;

- зразковим бойовим чергуванням та несенням служби добовим нарядом;

- неухильним виконанням розпорядку дня;

- додержанням правил експлуатації озброєння, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів, створенням у місцях розташування військовослужбовців умов для їх повсякденної діяльності, життя й побуту, що відповідають вимогам статутів Збройних Сил України;

- цілеспрямованою виховною роботою, поєднанням високої вимогливості командирів (начальників) з постійною турботою про підлеглих у додержанні їх прав, задоволенні потреб і зміцненні здоров`я, забезпеченням рівних прав та можливостей жінок і чоловіків, недопущенням насильства за ознакою статі, сексуальних домагань, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості;

- додержанням вимог пожежної безпеки, а також проведенням заходів щодо охорони довкілля в районі діяльності військової частини.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

За змістом статті 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

- додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

- бути пильним, зберігати державну таємницю;

- додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

- виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

- поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

- не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Статус ОСОБА_1 як військовослужбовця підтверджується копією посвідчення офіцера від 20 травня 2024 року серії НОМЕР_4 .

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні з 24 лютого 2022 року, після оприлюднення Указу Президента України від 22 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію». Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.

Разом з тим Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, строк дії якого був неодноразово продовжений та який діяв на час вичннення вказаного правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 КУпАП, доведена наявними у матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 09 серпня 2024 року серії КИП № 122, рапортами від 02 травня 2024 року, від 22 липня 2024 року та від 23 липня 2024 року, висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення факту вживання психотропних речовин та стану сп`яніння або під впливом лікарських препаратів від 22 липня 2024 року № 44, витягом з наказу від 27 квітня 2024 року, посвідченням офіцера серії НОМЕР_4 , витягом з наказу від 03 червня 2024 року, посадовою інструкцією, довідкою військової частини НОМЕР_3 від 07 серпня 2024 року, поясненнями від 08 серпня 2024 року та від 09 серпня 2024 року, заявою від 09 серпня 2024 року.

Інших доказів та доводів, які б спростовували зазначені факти та обставини про вчинене адміністративна правопорушення, при розгляді справи не встановлено.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дії ОСОБА_1 містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 КУпАП.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкція частини другої статті 172-15 КУпАП передбачає такі види адміністративного стягнення, як штраф від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує санкцію частини другої статті 173-2 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення (щире розкаяння винного), обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення (вчинення правопорушення в стані сп`яніння).

Суд дійшов висновку, що до порушника слід застосувати стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією зазначеної статті, за якою вона притягується до відповідальності, і це буде необхідним та достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення. Суд вважає, що саме такий вид стягнення буде відповідати завданню КУпАП щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання у дусі точного і неухильного додержання норм права, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_2 як військовослужбовець звільнений від сплати судового збору.

Щодо клопотання про розстрочення сплати штрафу, заявленого особою що притягається до адміністративної відповідальності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Частиною першою статті 301 КУпАП встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, виправних чи громадських робіт або роблять її виконання неможливим, орган (посадова особа), який виніс постанову, може відстрочити її виконання на строк до одного місяця.

Відповідно до частини другої статті 301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Враховуючи майнове становище заявника, який є військовослужбовцем, а також розмір штрафу, встановленого санкцією частини другої статті 172-15 КУпАП, суд дійшов висновку, що сплата ОСОБА_1 адміністративного стягнення одним платежем становитиме для нього надмірний тягар, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне розстрочити виплату 17 000 грн, встановивши сплату штрафу щомісячними платежами по 4 250 грн на строк 4 календарних місяці.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 23, 40-1, 172-15, 245, 251, 252, 256, 280, 283, 285 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Розстрочити ОСОБА_1 , виконання постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13 серпня 2024 року у справі № 539/3253/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 172-15 КУпАП в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, встановивши йому сплату щомісячними платежами по 4 250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень на строк 4 (чотири) календарних місяці.

Зобов`язати ОСОБА_1 сплачувати по 4 250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень щомісячно, не пізніше 25 (двадцять п`ятого) числа кожного місяця, починаючи з дня набрання цією постановою законної сили.

Зобов`язати ОСОБА_1 повідомляти суд про сплату частини штрафу, шляхом пред`явлення відповідного документу (квитанції).

У разі несплати штрафу у визначений строк, надіслати постанову про накладення штрафу для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати штрафу у визначений строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, стягується подвійний розмір штрафу.

Постанову суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в порядку, визначеному статтею 294 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання законної сили.

Суддя М. М. Пилипчук