КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 757/6818/24 Головуючий у І інстанції Константінова К.Е.
Провадження № 33/824/3543/2024 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 липня 2024 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, приватного підприємця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 184 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 184 КУпАП. Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 184 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Печерського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 рокута прийняти нову постанову, якою провадження у даній справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість постанови, невідповідність висновків суду матеріалам справи та зібраним доказам.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що жодним судовим рішенням/постановою, які набрали законної сили, на нього не було накладено жодного адміністративного стягнення, в тому числі за «діяння, передбачене ч. 5 ст. 184 КУпАП», а посилання суду на постанову від 20 квітня 2023 року є нікчемним, безпідставним та неправомірним, оскільки провадження у справі № 757/31189/22-п було закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, власне без накладення будь-якого адміністративного стягнення на ОСОБА_1 .

Вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України «той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею». А згідно ч. 1 ст. 158 СК України, орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Розпорядженням № 444 Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 04.09.2020 «Про визначення участі матері у вихованні малолітньої дитини» визначено способи участі ОСОБА_2 у вихованні дітей, як особи, що проживає окремо від дітей. В тексті цього розпорядження визначено обов'язки ОСОБА_2 та жодного обов`язку не покладено на ОСОБА_1 , який проживає з дітьми. Тому вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що обов`язок по виконанню рішення органу опіки та піклування покладається на того з батьків, з ким проживають діти, є необґрунтованим та безпідставним.

Крім того, ОСОБА_1 в процесі розгляду даної справи надано висновок науково-правової експертизи, проведеної у відповідності до Закону України «Про наукову та науково-технічну експертизу» в Інституті держави і права імені В.М. Корецького НАН України, з якого вбачається, щодо відповідальності за ч. 5, 6 ст. 184 КУпАП може бути притягнута тільки особа, яка проживає від дітей окремо, для якої власне і видається розпорядження органу опіки та піклування.

ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції не дослідив належним чином матеріали справи та неправильно застосував норми КУпАП та СК України, помилково дійшовши висновку, що ОСОБА_1 у відповідності до Розпорядження № 444 від 04.09.20 повинен був забезпечити можливість ОСОБА_2 забирати малолітнього ОСОБА_4 , так як цьогообов`язку не встановлено зазначеним Розпорядженнямдля ОСОБА_1 і не могло б бути встановлено, оскільки орган опіки та піклування може визначити способи участі у вихованні дітей тільки для особи яке проживає від них окремо, тобто для ОСОБА_2 . Таким чином, факту невиконання ОСОБА_1 Розпорядження № 444 від 04.09.20 судом не встановлено.

Також, звертає увагу на наявність в матеріалах справи документів, підтверджуючих, що впродовж травня, червня , липня 2023 року ОСОБА_2 , Печерську службу у справах дітей та поліцію Печерського району м. Києва та Бучанського району Київської області було повідомлено, про проживання ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 та про перехід ОСОБА_4 на навчання до Чайківскьої гімназії «Юнік Скул».

Вказує також на те, що протокол про адміністративне правопорушення від від 25 грудня 2023 pоку складений відносно нього за його відсутності, не був пред`явлений йому на ознайомлення, без жодних його пояснень. Від підписання протоколу він не відмовлявся, оскільки не був обізнаний про його складання. Крім того, протокол було складено через майже 4 місяці після так званого «правопорушення». Свідки при складанні протоколу не залучались.

Протокол був складений у квартирі АДРЕСА_2, однак ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про що достеменно відомоспівробітникам Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної у місті Києві державної адміністрації та самій ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_1 вважає, що не вчиняв жодних перешкод ОСОБА_2 щодо спілкування з дітьми.

У судове засідання з`явився ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За положеннями ч. 6 ст. 184 КУпАП невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, діяння вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, тягне за собою адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється в межах тих обставин, які викладені в протоколі.

Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення, як це передбачено вимогами ст. 256 КУпАП, зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

У відповідності до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. До основних засад правосуддя відноситься змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року за №3477-ІV, практика Європейського суду з прав людини є джерелом права в Україні.

За змістом п. 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15.11.2007 року зазначається, що право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені. У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення від 25 грудня 2023 року, складеного заступником начальника Служби у справах дітей та сім'ї - начальника юридичного відділу ОСОБА_5 , 04 вересня 2023 року о 08:00 год. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 в порушення розпорядження № 444 Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 04.09.2020 «Про визначення участі матері у вихованні малолітньої дитини», не відчинив двері та не передав малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матері ОСОБА_2 у визначений час та місце виконання розпорядження. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 184 КУпАП.

Згідно Розпорядження Печерської районної в місті Києві Державної адміністрації від 04.09.2020 № 444, ОСОБА_2 визначено участь у вихованні малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступним чином:

- з понеділка 8:00 год. до неділі 19:00 год., забирати та повертати дитину за адресою: АДРЕСА_2 ;

- встановлено черговість участі у вихованні дитини - ОСОБА_2 - тиждень через тиждень, починаючи з 07 вересня 2020 року до набрання законної сили рішення суду про визначення місця проживання дитини.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2023 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні правопорушення за ч. 5 ст. 184 КУпАП, проте провадження закрито у зв`язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва 21 червня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини задоволено.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) разом з його батьком - ОСОБА_1 , за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 .

Визначено участь ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , без присутності батька, за наступним графіком:

- кожна друга, четверта субота місяця та перша, третя неділя місяця з 08:00 год. до 20:00 год. за місцем проживання матері - ОСОБА_2 або іншому, визначеному нею місці;

- друга половина осінніх, зимових та весняних шкільних канікул з 10:00 год. першого дня вказаного періоду до 20:00 год. останнього дня вказаного періоду, із зобов`язанням матері повідомляти батькові про місце перебування сина;

- перша половина червня - 10 днів, друга половина липня - 15 днів, перша половина серпня - 15 днів, із зобов`язанням матері повідомляти батькові про місце перебування сина.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкод у спілкуванні, спільному проведенні часу та під час передання сина - ОСОБА_4 .

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції встановив, що факт вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 184 КУпАП, підтверджується відповідними доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення від 25 грудня 2023 року, поясненнями ОСОБА_1 , поясненнями ОСОБА_2 , долученими відеозаписами з місця події, іншими матеріалами в їх сукупності.

Апеляційний суд з даним висновком суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється в межах тих обставин, які викладені в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Уповноважена посадова особа зобов`язана ознайомити особу, по відношенню до якої складається протокол про адміністративне правопорушення, з її правами і обов`язками, передбаченими ст. 268 Кодексу, та змістом ст. 63 Конституції України, про що робиться відмітка у протоколі.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_7 був відсутній при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно, не підписував його, тобто, фактично він був позбавлений права подавати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викладення мотивів своєї можливої відмови від його підписання, та реалізувати свої права, які передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України.

Свідки при складанні протоколу не залучались.

З матеріалів справи також вбачається, що згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 13 жовтня 2021 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

У протоколі від 25 грудня 2023 року, в графі пояснення та зауваження особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, зроблено посилання на заяву ОСОБА_1 від 04 вересня 2023 року вх. № 105/Г-199/20 від 22 грудня 2023 року, в якій останній просить притягнути до відповідальності ОСОБА_2 за невиконання Розпорядження №444 від 04 вересня 2020 року.

У вищевказаній заяві ОСОБА_1 , звертаючись до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації - органу опіки та піклування зазначає, що з 19 квітня 2021 року ОСОБА_4 разом з батьком проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актами про встановлення обстеження умов проживання від 21 квітня 2021 року, 18 листопада 2022 року, 19 жовтня 2023 року, актом про встановлення факту проживання від 12 липня 2021 року, довідкою про місце проживання виданою Борщагівською громадою від 02 серпня 2021 року, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2023 року, довідками про реєстрацію місця проживання від 13 жовтня 2021 року.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що ОСОБА_5 , заступник начальника ССДС - начальника юридичного відділу, при складанні протоколу, належним чином не перевірила, чи дійсно мало місце 04 вересня 2023 року невиконання Розпорядження №444 від 04 вересня 2020 року саме ОСОБА_1 .

З огляду на те, що малолітній син сторін постійно проживає з батьком за їхнім місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , то реалізація визначеного розпорядженням графіку спілкування матері з сином можлива лише за погодженням місця зустрічей ( спілкування) між батьком та матір`ю дитини.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, дослідженим доказам в їх сукупності, колегія суддів хоче зазначити наступне, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 184 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, тобто, склад даного адміністративного правопорушення буде повним у разі, коли особа, не виконує розпорядження органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, робить це свідомо.

Однак, будь-яких доказів про наявність у діях ОСОБА_1 умислу на невиконання ним розпорядження Печерської районної в місті Києві Державної адміністрації від 04.09.2020 № 444 матеріали справи не містять.

Беручи до уваги досліджені судом докази, суд не вбачає події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст.184 КУпАП, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження даних обставин суду не надано.

В свою чергу протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладенні в ньому повинні бути перевіренні за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Досліджені в суді матеріали справи свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 184 КУпАП.

У пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») визначено, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 184 КУпАП.

З урахуванням того, що матеріали справи не містять достатніх, допустимих та належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 184 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про порушення митних правил, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи спростовують законність постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 184 КУпАП.

Керуючись положеннями ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року скасувати та прийняти нову постанову.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Д.О.Таргоній