Справа № 585/903/24
Номер провадження 3/585/282/24
П О С ТА Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області Цвєлодуб Ганна Олександрівна, за участю секретарів с/з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 , його захисника адвоката Маківського В.О., розглянувши об`єднані матеріали справи про адміністративні правопорушення, які надійшла з Сумського УДВБ НП України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червонозаводське, Лохвицького р-ну, Полтавської обл., українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні маючого двох дітей, працюючого інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення № 2 (с. Краснопілля) Сумського районного управління поліції (на дату події протоколів інспектор реагування патрульної поліції Роменського районного відділу поліції), паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Лохвицьким РВ УМВС України в Полтавській області 30.05.2000 р., РНОКПП НОМЕР_2 , не є особою, звільненою від сплати судового збору

за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції Роменського РВП ГУНП в Сумській області, за наявності приватного інтересу, що полягав у бажанні помститися ОСОБА_6 за зроблені ним зауваження та його поведінку у конфліктній ситуації, суперечив його службовим повноваженням, які мали дискреційний характер і полягали у здійсненні провадження у справі про адміністративне правопорушення шляхом своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування її обставин та вирішення її в точній

відповідності з законом, а також впливав на об`єктивність та неупередженість прийняття рішення, всупереч вимогам п. 2 ч. 1 ст. 28

Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив безпосереднього

керівника начальника сектору реагування патрульної поліції

Роменського РВП ГУНП в Сумській області майора поліції ОСОБА_7 у

встановленому порядку про наявність у себе реального конфлікту

інтересів, що має склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з

корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 1727 Кодексу України про

адміністративні правопорушення.

Також старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції Роменського РВП ГУНП в Сумській області, за наявності приватного інтересу, що полягав у бажанні помститися ОСОБА_6 за зроблені ним зауваження та його поведінку у конфліктній ситуації, суперечив його службовим повноваженням, які мали дискреційний характер і полягали у здійсненні провадження у справі про адміністративне правопорушення шляхом своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування її обставин та вирішення її в точній відповідності з законом, а також впливав на об`єктивність та неупередженість прийняття рішення, виніс постанову про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, тобто всупереч вимогам п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, що має склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 1727 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За клопотанням прокурора постановою суду від 25 березня 2024 року вказані матеріали справ про адміністративне правопорушення було об`єднано в одне провадження для їх спільного розгляду.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП заперечив, вказав, що він діяв виключно у межах чинного законодавства, яким врегульовано діяльність поліції, вимог антикорупційного законодавства не порушував, а тому просив визнати його невинуватим, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складів адміністративного правопорушення.

З приводу обставин, які ставляться йому у вину, ОСОБА_5 надав наступні показання. Так, 22.06.2023 р. він у складі патруля заступив на чергування із інспектором ОСОБА_8 , він мав відповідати за планшет, а ОСОБА_8 за транспортний засіб. При пересуванні по місту в автомобіля почало клинити гальма, про що він безпосередньо повідомив свого керівника Мазура, їх тимчасово зняли із патрулювання, а для усунення поламки вони заїхали на приватне СТО по вул. Рятувальників у м.Ромни і ОСОБА_8 припаркував автомобіль біля гаражного боксу. Він у чей час пішов придбати цигарки, а коли повернувся, то побачив раніше незнайомого йому чоловіка літнього віку за кермом авто, який спілкувався із ОСОБА_8 та висував необґрунтовані вимоги звільнити проїзд для його автомобіля, ніби прилегла територія до гаражів є не проїзною частиною, а приватною власністю. На вказане ОСОБА_8 повідомив водію, що поліцейський автомобіль зламаний і вони приберуть його як тільки поремонтують. Даний водій не вгамовувався і почав телефонувати на лінію «102» ніби поліцейське авто припарковане із порушенням ПДР. викликати нарад поліції, на що він увімкнув бодікамеру, а водію декілька раз повідомив, що за завідомо неправдиви виклик спеціальних служб може наставати відповідальність за ст. 183 КУпАП. На зазначене водій ( ОСОБА_6 ) не реагував, а тому він прийняв рішення про складання постанови у справі про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП, що входить до його повноважень поліцейського. Після складання постанови та накладення штрафу у розмірі 1000 грн. він надав її на ознайомлення ОСОБА_6 , на що останній обрурився та знову почав телефонувати на лінію «102», цього разу вже повідомляючи про незаконність його дій по складанню постанови. Надалі він від чергового Роменського РВП, на якого було переведено виклик ОСОБА_6 , отримав вказівку розібратись у ситуації. При здачі чергування він також повідомив свого безпосереднього керівника ОСОБА_7 про обставини події, за яких він склав постанову за ст. 183 КУпАП, надав йому копію, однак повідомляв він про це в усній формі. Надалі ОСОБА_6 оскаржив його постанову до Роменського міськрайонного суду, який її скасував, однак він участі у засіданні не приймав, оскільки не отримував виклик. Надалі у Роменському РВП проводилась службова перевірка, за наслідками якої до нього застосовано дисциплінарні стягнення, які насьогодні оскаржуються до адміністративного суду.

Свідок ОСОБА_8 надав суду показання про те, що у червні 2023 р. (більш точну дату не памятає) він разом із ОСОБА_5 заступили на чергування у складі патрульної групи на автомобілі. У першій половнині дня патрульний автомобіль поламався, про що вони повідомили безпосереднє керівництво, а також про те, що зараз заїдуть на найближче СТО по вул.Рятувальників у м.Ромни. Він припаркував патрульний автомобіль на прилеглій території біля гаражного приміщення (СТО) і звернувся до його власника по допомогу у ремонті. У цей час ОСОБА_5 кудись відійшов, а до гаражів підїхав літній чоловік, який йому невідомий, на синьому автомобілі, який почав висловлювати йому зауваження, що патрульний автомобіль перекрив йому проїзд до гаража, а це є приватною власністю, а не проїзною частиною. На вказане він йому повідомив, що патрульне авто зламане, вони приберуть його як тільки зможуть, а проїзд йому ніхто не перегороджував. На це водій ( ОСОБА_6 ) почав телефонувати на лінію «102» та повідомив про порушення правил паркування патрульним автомобілем. На це і він, і ОСОБА_5 попередили водія про те, що за неправдивий виклик спеціальних служб може настати відповідальність за ст. 183 КУпАП. на що останній не відреагував. У зв`язку із вказаним його напарник ОСОБА_5 склав на ОСОБА_6 постанову за порушення ст. 183 КУпАП та наклав штраф у розмірі 1000 грн. Надалі ОСОБА_6 знову зателефонував на лінію «102» та у їх присутності повідомив про незаконні, на його думку, дії поліцейського ОСОБА_5 по складанню постанови. на що від чергового отримали повідомлення про скаргу громадянина із вказівкою розібратись у ситуації. Після ремонту автомобіля повернулись до чергування, а при здачі зміни також передали копії матеріалів щодо ОСОБА_6 їх безпосередньому керівнику. Надалі за цими обставинами у Роменському РВП проводилась службова перевірка і на ОСОБА_5 накладено дисциплінарне стягнення.

Заслухавши думку прокурора, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допитавши свідка та дослідивши матеріали об`єднаної справи про адміністративне правопорушення, суд доходить висновку про наявність у діях ОСОБА_5 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 КУпАП та ч.2 ст.172-7 КУпАП, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п.п. «з» п.1 ч.1ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цьогоЗакону, є, окрім іншого, поліцейські.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів - тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до примітки ст.172-7 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції». У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, полягає у неповідомленні особою безпосереднього керівника чи відповідного органу у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів. Тобто, для того, щоб вважати особу винною у вчиненні вказаного правопорушення має бути встановлено дві взаємопов`язаних обставини: наявність конфлікту інтересів та неповідомлення про нього.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП, полягає у вчиненні особою дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Тобто, для того, щоб вважати особу винною у вчиненні вказаного правопорушення має бути встановлено дві взаємопов`язаних обставини: наявність конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень за таких умов.

З цього випливає, що предметом доказування у справі про притягнення особи до відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст.172-7 КУпАПє доведеність наявності ситуації, за якої приватна заінтересованість особи впливає на об`єктивність виконання нею службових чи представницьких повноважень, за якої існує можливість виникнення протиріччя між приватним інтересом особи і публічним, що може поставити під сумнів справедливість прийнятого рішення чи вчинення інших дій.

При цьому, має бути беззаперечно визначено, в чому саме полягає приватний інтерес конкретної особи, в чому саме проявляється суперечність між приватним інтересом та представницькими повноваженнями цієї особи та її вплив на прийняття рішення.

Відповідно до ч.1ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої ст.3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Визначення реального конфлікту інтересів, приватного інтересу наведені уст.1 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до абз.12 ч.1ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Згідно з абз.11 ч.1ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Встановлено, що згідно витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Сумській області від 31.12.2020 № 633 о/с, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 призначено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції Роменського РВП ГУНП в Сумській області.

Згідно витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Сумській області від 07.09.2023 № 659 о/с, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 призначено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 (с. Краснопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області.

Наказом Національної поліції України від 02.10.2017 № 808 о/с ОСОБА_5 присвоєно спеціальне звання «старший лейтенант поліції».

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015, поліцейським є громадянин України, який відповідно до цього Закону склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Також відповідно до

ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції визначається, як державна служба особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень та згідно ст. 61 Закону України «Про Національну поліцію» на поліцейських поширюються обмеження визначені Законом України «Про запобігання корупції».

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

У положенні п. 1 Розділу ІІ Наказу № 1179 МВС України «Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейських» від 09.11.2016 зазначено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.

Таким чином, відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_5 , як поліцейський, є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, а отже суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП

Першочерговою справою держави та загальними засадами протидії корупції є запобігання корупційним та пов`язаним із корупцією правопорушенням. Незалежно від виду суб`єкту та його службової діяльності, рангу та інших характеристик його обов`язком є діяти лише в рамках закону (дозволено робити тільки те, що дозволено законом статті 6 Конституції України).

Відповідно до статті 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Відповідно до постанови Верховного Суду України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 січня 2023 року, адміністративне провадження N К/990/18454/22 зазначено, що НАЗК або інші спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції (органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України) ініціюють проведення службового розслідування шляхом внесення керівнику відповідного органу, підприємства, установи, організації припису (подання) у разі, якщо корупційне чи пов`язане з корупцією правопорушення виявлено цими органами під час реалізації покладених на них законом спеціальних повноважень у сфері запобігання і протидії корупції.

Водночас зі змісту частини першої, пунктів 4, 6, 8 частини шостої статті 131 Закону України "Про запобігання корупції" вбачається, що з метою організації та здійснення заходів із запобігання та виявлення корупції, передбачених цим Законом, в апаратах та територіальних органах міністерств, інших центральних органів виконавчої влади утворюються (визначаються) уповноважені підрозділи (уповноважені особи) з питань запобігання та виявлення корупції, до основних завдань яких, зокрема, віднесено: здійснення заходів з виявлення конфлікту інтересів, сприяння його врегулюванню, інформування керівника відповідного органу та Національного агентства про виявлення конфлікту інтересів та заходи, вжиті для його врегулювання; здійснення контролю за дотриманням антикорупційного законодавства, у тому числі розгляд повідомлень про порушення вимог цього Закону, у тому числі на підвідомчих підприємствах, в установах та організаціях; інформування керівника відповідного органу, Національного агентства або інших спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції про факти порушення законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 28 Закону України "Про запобігання корупції" безпосередній керівник або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади, якому стало відомо про конфлікт інтересів підлеглої йому особи, зобов`язаний вжити передбачені цим Законом заходи для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів такої особи.

Саме безпосередній керівник або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади, володіє ситуацією у підконтрольній чи підпорядкованій сфері, обізнаний з обсягом повноважень підлеглих осіб та способами реалізації таких повноважень, уповноважений ухвалювати рішення щодо підлеглих, в тому числі щодо вжиття необхідних заходів для врегулювання конфлікту інтересів та притягнення осіб, винних у порушенні відповідних обмежень, до дисциплінарної відповідальності.

Отже, підставою для призначення керівником органу поліції службового розслідування може бути безпосереднє виявлення органом поліції (його структурним підрозділом або посадовою особою) факту порушення поліцейським встановленого Законом України "Про запобігання корупції".

До Сумського управління ДВБ НП України з ГУНП в Сумській області надійшла копія висновку службового розслідування за фактом можливих порушень вимог Закону України «Про запобігання корупції» з боку окремих поліцейських Роменського РВП ГУНП в Сумській області для прийняття рішення згідно вимог чинного законодавства.

За результатами проведеного службового розслідування встановлено, що в діях інспектора сектору реагування патрульної поліції Роменського РВП ГУНП в Сумській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, а саме неповідомлення у встановленому законом порядку про наявність реального конфлікту інтересів.

Відповідно до наказу ГУНП в Сумській області № 1030 від 06.09.2023 за порушення службової дисципліни, що виразилося в ігноруванні вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, та призвело до порушення вимог пунктів 2.2, 3.12 наказу ГУНП від 15.06.2023 № 500 «Про додаткові заходи щодо профілактики порушень службової дисципліни поліцейськими ГУНП в Сумській області», пунктів 1, 2 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», а саме невжиття заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, не повідомив не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, частини 2 статті 37 Закону України «Про запобігання корупції», розділу 2 наказу МВС України від 09.11.2016 № 1179 «Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейських», на підставі статей 11, 12, 13, 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, застосоване до інспектора сектору реагування патрульної поліції Роменського РВП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 дисциплінарне стягнення у виді суворої догани.

Службове розслідування проводилось на підставі наказу ГУНП в Сумській області від 18.08.2023 № 724, яке призначене за рапортом т.в.о. начальника Роменського РВП майора поліції ОСОБА_9 від 18.08.2023 № 19137/69/01-2023 щодо можливого порушення статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» з боку окремих поліцейських Роменського РВП.

У ході проведення службового розслідування членами дисциплінарної комісії ГУНП встановлено, що 17.08.2023 до Роменського РВП надійшло рішення Роменського міськрайонного суду (вх. № 6353 від 17.08.2023) про визнання противоправною та скасування постанови про накладення адміністративного правопорушення за статтею 183 КУпАП відносно гр. ОСОБА_6 , яка була складена 22.06.2023 інспектором сектору реагування патрульної поліції Роменського РВП старшим лейтенантом поліції Карпенком М.Л. Зі змісту вказаного рішення від 07.08.2023 встановлено, що в діях ОСОБА_5 вбачаються порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції».

21.06.2023 складено розрахунок сил і засобів Роменського РВП задіяного на несення служби 22.06.2023 під час здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії, який затвердженим тимчасово виконуючим обов`язки начальника Роменського РВП майором поліції ОСОБА_9 .

Відповідно до вказаного розрахунку на зміну у складі автопатруля з 08:00 до 20:00 22.06.2023 заступили поліцейський сектору реагування патрульної поліції Роменського РВП старший сержант поліції ОСОБА_8 та інспектор сектору реагування патрульної поліції Роменського РВП старший лейтенант поліції Карпенко М.Л.

22.06.2023, поліцейські ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , рухаючись по вул. Горького на службовому автомобілі, д.н.з НОМЕР_3 , виявили його технічну несправність. Після чого поїхали до станції технічного обслуговування (далі - СТО) ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , де відбувався ремонт автомобіля.

Відповідно до відеозаписів з бодікамер поліцейських встановлено, що після того, як ОСОБА_6 22.06.2023 близько 10:10 зробив поліцейським зауваження стосовно того, що останні своїм службовим автомобілем перегородили рух, і він не має змоги доїхати до свого приміщення, між поліцейськими та ОСОБА_6 виникла конфліктна ситуація, яка переросла у словесну сварку, в ході якої поліцейські попрохали знайти водійське посвідчення та документи на автомобіль. Після запитання ОСОБА_6 «Для чого?», ОСОБА_5 відповів: «Для складання адміністративного протоколу за непристебнутий ремінь безпеки». Тобто, у результаті виниклих неприязних стосунків, ОСОБА_5 вирішив будь-що скласти адміністративні матеріали відносно ОСОБА_6 . Після фрази ОСОБА_6 : «Я дзвоню на «102», ОСОБА_5 відразу відповів: «Завідомо неправдивий виклик, буде відносно Вас складений протокол». Тобто ОСОБА_5 , навіть не знаючи, про що буде повідомлення ОСОБА_6 , вирішив його притягнути за завідомо неправдивий виклик спеціальних служб та відповідно накласти штраф. ОСОБА_6 при цьому наголосив, що: «Да, да складайте, я Вам зробив зауваження», «Два поліцейські до стоячої машини причепилися, через те, що я зробив зауваження про те, що службовий автомобіль стоїть на проїзній частині».

ОСОБА_6 о 10:18:22 повідомив на лінію «102» про те, що працівники поліції загородили проїзд службовим автомобілем і він не може проїхати до свого власного приміщення, при цьому скаржився на нетактовну поведінку працівників поліції, що вони у зв`язку зі зробленим ним зауваженням стали безпідставно до нього чіплятися, вимагати водійське посвідчення ( НОМЕР_4 від 22.06.2023). Тобто, ОСОБА_6 скаржився на дії поліцейських, з якими в нього виникла конфліктна ситуація.

Після цього повідомлення відносно ОСОБА_6 інспектором СРПП ОСОБА_5 винесено постанову про накладання адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за статтею 183 КУпАП (завідомо неправдивий виклик спеціальних служб) та накладено штраф у розмірі 1000 гривень.

При цьому доказом наявності у ОСОБА_5 . приватного інтересу та його впливу на об`єктивність та неупередженість прийняття рішення є також те, що всупереч вимогам ст.ст. 7, 9, 245, 247 адміністративне провадження відносно ОСОБА_6 здійснювалось за відсутності в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, оскільки він не здійснював завідомо неправдивий виклик працівників поліції, а телефонні дзвінки на спецлінію «102» ним було здійснено лише з метою висловити скаргу на неправомірні дії поліцейського ОСОБА_5 , що підтверджено рішенням Роменського міськрайонного суду від 07.08.2023 у справі № 585/2729/23, яке набрало законної сили 22.08.2023.

Таким чином, ОСОБА_5 за наявності приватного інтересу, що полягав у бажанні помститися ОСОБА_6 за зроблені ним зауваження та його поведінку у конфліктній ситуації, суперечив його службовим повноваженням, які мали дискреційний характер і полягали у здійсненні провадження у справі про адміністративне правопорушення шляхом своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування її обставин та вирішення її в точній відповідності із законом, а також впливав на об`єктивність та неупередженість прийняття рішення, виніс постанову про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, тобто всупереч вимогам ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив про наявність у нього конфлікту інтересів та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

17.08.2023 до Роменського РВП надійшло рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області, в ході вивчення якого встановлено, що 30.06.2023 гр. ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення. Суд ухвалив позовні вимоги ОСОБА_6 до інспектора СРПП Роменського РВП Карпенка М.Л. про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення задовольнити. Крім того, в судовому рішенні звернуто увагу на те, що оцінку діям гр. ОСОБА_6 було надано поліцейським ОСОБА_5 , на дії якого останній і мав намір поскаржиться. На думку суду, оцінку правдивості дій позивача гр. ОСОБА_6 міг висловити лише не зацікавлений поліцейський, а не ОСОБА_5 , на дії якого позивач висловлював скарги.

14.10.2014 Верховною Радою прийнято Закон України «Про запобігання корупції» № 1700-VII, який набрав чинності 26.10.2014, який визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції України, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень або правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Правопорушення, пов`язаного з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність;

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень (пункт 12 статті 1 Закону).

Відповідно до розділу 2 п. 2.3 Методичних рекомендацій від 21.10.2022 № 13 «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції» (далі Методичні рекомендації), приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи не вчинення дій лише під час реалізації службових/представницьких повноважень, що є дискреційними.

Згідно п. 2.3.1 Методичних рекомендацій дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи без діяти, а якщо діяти у виборі варіанта рішення чи дії серед варіантів, що прямо чи опосередковано закріплені в законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанта вибору із будь-ким.

Згідно п. 2.5. Методичних рекомендацій реальний конфлікт інтересів виникає коли є приватний інтерес і службові/представницькі повноваження реалізовані або мають бути реалізовані особою, у зв`язку з чим виникає суперечність. В той же час в вищезазначеному пункті вказано, що при реальному конфлікті інтересів особа реалізує або повинна реалізувати свої повноваження у сфері, де наявний приватний інтерес. Це викликає суперечність між повноваженнями і приватним інтересом, яка впливає на об`єктивність вчинення чи невчинення дій або прийняття чи неприйняття рішень.

Вжиття заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів стосується як працівника поліції, у якого можливе виникнення реального конфлікту інтересів при виконання посадових повноважень, проведенні (участі у проведенні) службового розслідування або розгляді (участі у розгляді) звернень громадян, так і керівника, який зобов`язаний уникати прийняття рішень або вчинення дій, що можуть створити передумови для виникнення конфлікту інтересів у підлеглих йому працівників поліції.

Невиконання чи неналежне виконання вказаного обов`язку працівником поліції є свідомим створенням ним обставин реального конфлікту інтересів, стосовно якого у подальшому необхідним буде вжиття заходів щодо його врегулювання.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначав, що для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів необхідно встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону особа (в тому числі і поліцейський) зобов`язана не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів

Статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

ОСОБА_5 був ознайомлений із вимогами Закону України «Про запобігання корупції» та добре усвідомлював, що він відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» як поліцейський, є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Так, ОСОБА_5 24.07.2017 ознайомився та власноручно підписав зобов`язання про ознайомлення з вимогами Законом України «Про запобігання корупції» та зобов`язання виконувати його в повному обсязі, поліцейських, державних службовців та працівників поліції, які є суб`єктами декларування про дотримання окремих обмежень, передбачених про вжиття заходів із запобігання, виявлення конфлікту та його усунення.

Крім цього, 21.12.2017 ОСОБА_5 ознайомився та власноручно підписав зобов`язання поліцейських, державних службовців та працівників поліції, які є суб`єктами декларування про дотримання окремих обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції» про вжиття заходів із запобігання, виявлення конфлікту та його усунення.

Таким чином, старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції Роменського РВП ГУНП в Сумській області, за наявності приватного інтересу, що полягав у бажанні помститися ОСОБА_6 за зроблені ним зауваження та його поведінку у конфліктній ситуації, суперечив його службовим повноваженням, які мали дискреційний характер і полягали у здійсненні провадження у справі про адміністративне правопорушення шляхом своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування її обставин та вирішення її в точній відповідності з законом, а також впливав на об`єктивність та неупередженість прийняття рішення, всупереч вимогам п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив безпосереднього керівника начальника сектору реагування патрульної поліції Роменського РВП ГУНП в Сумській області майора поліції ОСОБА_7 у встановленому порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, що має склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 1727 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Окрім вказаного, старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції Роменського РВП ГУНП в Сумській області, за наявності приватного інтересу, що полягав у бажанні помститися ОСОБА_6 за зроблені ним зауваження та його поведінку у конфліктній ситуації, суперечив його службовим повноваженням, які мали дискреційний характер і полягали у здійсненні провадження у справі про адміністративне правопорушення шляхом своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування її обставин та вирішення її в точній відповідності із законом, а також впливав на об`єктивність та неупередженість прийняття рішення, виніс постанову про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, тобто всупереч вимогам п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, що має склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 1727 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вина ОСОБА_5 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, що містяться у матеріалах об`єднаної справи, у їх сукупності.

Отже, судом встановлено наявність у діяннях ОСОБА_5 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, що підтверджено матеріалами справи, а саме: не повідомлення у встановлених законом випадках та порядку про наявність у особи реального конфлікту інтересів, а також вчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст.17 КУпАП суддею не встановлено, терміни притягнення до адміністративної відповідальності не закінчилися.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, суд у відповідності до вимогст.33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан порушника, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність особи.

Доводи ОСОБА_5 щодо того, що він діяв у порядку та у межах, що визначенні чинним законодавством, а рішення приймав виключно на підставі об`єктивних встановлених фактів, не маючи при цьому будь-якого приватного інтересу, у повній мірі спростовуються дослідженими матеріалами об`єднаної справи та у судовому засіданні у будь-який спосіб не підтверджені.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи викладене, слід визнати ОСОБА_5 винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, на підставі ч.2 ст.36 КУпАП, призначити йому адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме за ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Відповідно до ст.40-1КпАП України особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_5 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 36, 40-1, 172-7, 276, 279, 280,283, 285, 289 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 300 (трьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень 00 копійок.

Відповідно до ст. 36 КУпАП остаточно накласти на ОСОБА_5 адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 300 (трьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що на підставі ч. 1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення правопорушнику постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно до ч. 4 ст. 307 КУпАП, документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

У разі несплати порушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст. 307 КУпАП, постанова буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

Відповідно до ч.2 ст. 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, органом державної виконавчої служби з ОСОБА_5 підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначений у даній постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно до ч. 4 ст. 307 КУпАП, документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Роменського міськрайонного суду Сумської області протягом 10 днів дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подано протягом 10 днів. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Строк пред`явлення до виконання 3 місяці з моменту набрання постановою законної сили.

Суддя Роменського Г.О.Цвєлодуб

міськрайонного суду