ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1202/24 Справа № 213/62/24 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., за участю представника Департаменту патрульної поліції Хайла Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Департаменту патрульної поліції Хайло Р.В.на постанову Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 19 березня 2024 року, якою провадження у справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, -

в с т а н о в и л а:

постановою Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 19 березня 2024 року закрито провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування наведеного, місцевий суд зазначає, що повністю не доведеним є те, що водій ОСОБА_1 не надав перевагу у русі зазначеному службовому автомобілю, який рухався на перехресті на червоний сигнал світлофора з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору та спеціальним звуковим сигналом - встановлено, що огляд руху вказаного службового автомобіля до його під`їзду на регульоване перехрестя та подальшого виїзду на перехрестя по трамвайній колії був обмежений стаціонарною спорудою - бетонним (кам`яним) парапетом ро зташованого вздовж лівого боку проїжджої частини для водія ОСОБА_1 , за яким стояли у два ряди транспортні засоби, які зразу ж після даного парапету у свою чергу закривали для водія ОСОБА_1 огляд руху виїзду на перехрестя по трамвайній колії даного службового автомобіля. Таким чином встановлено, що рух вказаного службового автомобіля був помічений водієм ОСОБА_1 безпосередньо перед самим контактом транспортних засобів - першим ОСОБА_1 почув звук сигналізації «кря» до моменту, коли він побачив службовий автомобіль і зразу застосував екстрене гальмування - така обставина підтверджується показаннями свідка ОСОБА_2 і співпадає/не протирічить поясненням водія ОСОБА_3 , який зазначав, що «крякав» автомобілю «Тігуан» безпосередньо перед його об`їздом зліва по трамвайній колії. При цьому зазначений свідок, який в своєму автомобілі знаходився перед місцем ДТП і був його очевидцем наполягає, що звуковий сигнал на службовому автомобілі був вперше включений безпосередньо в момент об`їзду стоячого на світлофорі автомобіля і виїзду на трамвайну колію, до цього такого звукового сигналу/сирени не було.Суддя не приймає до уваги відеозапис з камери спостережень, який долучений до матеріалів справи, на якому протягом п`яти секунд відображений рух службового автомобіля СКС 2020 о 9:33 годині з включеним синім проблисковим маячком, оскільки цей рух здійснюється по іншій проїзній частині в іншій час. Комплексний аналіз вказаних положень ПДР України свідчить про те, що водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладене службове завдання, можуть відступати від вимог в тому числі розділу 8 цих Правил лише за умови обов`язкового ввімкнення спеціального звукового сигналу та об`єктивної наявності обставин, які б вказували, що такий відступ від вимог ПДР України не порушить безпеку дорожнього руху та не створить загрози іншим учасникам дорожнього руху.За таких обставин, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім доказом вчинення особою правопорушення та не може бути підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, оскільки викладені в ньому обставини вчинення, на думку посадової особи, яка склала протокол, правопорушення спростовуються дослідженими суддею доказами та встановленими в судовому засіданні обставинами вчиненої дорожньо-транспортної пригоди.

На зазначену постанову представник Департаменту патрульної поліції Хайло Р.В.подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати останню, прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Зазначає, що матеріали про адміністративне правопорушення містять достатньо доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 .

18.07.2024 року ОСОБА_1 надіслав на адресу Дніпровського апеляційного суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник Департаменту патрульної поліції Хайло Р.В. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, постанову місцевого суду скасувати, визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Всебічно розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно приписів статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням цього Кодексу, зокрема є охорона прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (Далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У відповідності до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП настає через порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження майна тощо.

Об`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності.

Враховуючи, що стаття 124 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в Постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». Суддя місцевого суду прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» одним із завдань вмотивованого рішення є демонстрація сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Також за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаджинастасиу проти Греції», національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

На спростування апеляційної скарги вищевказані вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 дотримані, в рішенні суду наявні посилання про доведеність невинуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 21.12.2023 року о 09:26, в м.Кривий Ріг Інгулецький район, регульоване перехрестя пр. Південний - вул. Подлєпи, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Sкoda SuperB» днз НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки, рухаючись на перехресті на дозволяючий зелений сигнал світлофора, при виявленні небезпеки для руху завчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки керованого ним автомобіля, не надав перевагу у русі службовому автомобілю СКС М04-04МП днз 2020 (на синьому фоні) під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався на перехресті на червоний сигнал світлофора з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору та спеціальним звуковим сигналом, чим порушив п. 1.5, 2.3б, 3.2, 12.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим спричинено механічні збитки.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №640085 від 21.12.2023 року у діях ОСОБА_1 встановлені ознаки порушення п.п. 1.5, 2.3 б, 3.2, 12.3 Правил дорожнього руху, його дії кваліфіковано за ст.124 КУпАП.

Згідно п.1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Відповідно до п.2.3б ПДР водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

В силу пункту 3.2. ПДР у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

Згідно пункту 12.3. ПДР у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні.

Судом першої інстанції не доведено вину водія ОСОБА_1 та причинно-наслідковий зв`язок між діями останнього та настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Цей висновок, зокрема, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №640085 від 21.12.2023 року, схемою місця ДТП, поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , фото таблицею та відеозаписами.

Ці докази суд апеляційної інстанції об`єктивно визнає достовірними, оскільки вони не суперечать фактичним обставинам, об`єктивно узгоджуються між собою.

Зокрема, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про недоведеність того, що водій ОСОБА_1 не надав перевагу у русі службовому автомобілю, який рухався на перехресті на червоний сигнал світлофора з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору та спеціальним звуковим сигналом, оскільки огляд руху вказаного службового автомобіля до його під`їзду на регульоване перехрестя та подальшого виїзду на перехрестя по трамвайній колії був обмежений стаціонарною спорудою - бетонним (кам`яним) парапетом розташованого вздовж лівого боку проїжджої частини для водія ОСОБА_1 , за яким стояли у два ряди транспортні засоби, які зразу ж після даного парапету у свою чергу закривали для водія ОСОБА_1 огляд руху виїзду на перехрестя по трамвайній колії даного службового автомобіля. Наявність вищевказаного бетонного парапету та проїзд службового автомобіля на червоний знак світлофора ніким не оспорюється. Таким чином, рух вказаного службового автомобіля був помічений водієм ОСОБА_1 безпосередньо перед самим контактом транспортних засобів, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_2 і не протирічить поясненням водія ОСОБА_3

При цьому, апеляційний суд визнає безпідставними та надуманими посилання апелянта на відеозапис з камери спостереження, на якому вбачається рух службового автомобіля із ввімкненими спеціальними сигналами (проблисковими маячками), оскільки вказаний відрізок часу та місце проїзду службового транспортного засобу взагалі не відноситься до часового відрізку, в якому сталась ДТП, а отже абсолютно не стосується даного адміністративного провадження та жодним чином не спростовує чи підтверджує будь-які доводи.

Крім того, апеляційний суд погоджується із висновками місцевого суду щодо порушення службовим автомобілем СКС 2020 п.3.1 ПДР.

В силу п.3.1 ПДР України водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху.

Системний аналіз вказаного пункту вказує, що існує не лише опосередковане право відступати від ПДР, але й кореспондується обов`язок 1) увімкнути проблискові маячки і спеціальний звуковий сигнал та 2) забезпечити безпеку дорожнього руху.

Тобто саме на водіїв оперативних транспортних засобів покладено обов`язок безпеки дорожнього руху, недотримання якого тягне за собою порушення вказаного пункту, що і сталося в даному випадку, оскільки факт дорожньо-транспортної пригоди апріорі нівелює факт дотримання водієм транспортного засобу СКС 2020 зазначеного правила.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, порушення п.3.2 ПДР України буде лише в тому разі, коли водій об`єктивно бачить наближення оперативного транспортного засобу та усвідомлює, що створює для нього перешкоду.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279, 280 КупАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, слід визнати, що судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень вимог законодавства України про адміністративні правопорушення, які б були підставою для його скасування чи зміни не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу представника Департаменту патрульної поліції Хайло Р.В. залишити без задоволення.

Постанову Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 19 березня 2024 року, якою закрито провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 ійовича до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА