Справа № 740/2959/24
Провадження № 3/740/1291/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 серпня 2024 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Карпусь І.М., із секретарем судового засідання Кубрак Н.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Луєнка Ю.В., у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ніжині, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 ,

за ст. 124, ст. 122-4, ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 253383, МинаС.Л. 05.05.2024 о 16 год. 50 хв. на вул. Незалежності в с. Сальне Ніжинського району керував автомобілем марки Ford, д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не переконався в безпечності руху внаслідок чого здійснив наїзд на ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортний засіб отримав незначні механічні пошкодження та пошкоджено майно пішохода, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 253384, МинаС.Л. 05.05.2024 о 16 год. 50 хв. на вул. Незалежності в с. Сальне Ніжинського району керував автомобілем марки Ford, д.н.з. НОМЕР_1 , та скоївши ДТП, а саме здійснивши наїзд на ОСОБА_2 , місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п.2.10-а Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 253350, МинаС.Л. 05.05.2024 о 16 год. 50 хв. на вул. Незалежності в с. Сальне Ніжинського району керував автомобілем марки Ford, д.н.з. НОМЕР_1 , та скоїв ДТП, після чого вживав алкогольні напої, має явні ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з рота, порушена мова, нестійка хода) від проходження освідування на стан сп`яніння відмовився, а також відмовився від додаткового освідування в медичному закладі з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку після скоєного ДТП, чим порушив вимоги п.2.10-є Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вини не визнав та пояснив, що з кумом ОСОБА_3 , який служить в ЗСУ, на Пасху поїхали з Терешківки у сусіднє село Сальне у магазин. В центрі села зустріли двох чоловіків, які відповідно до матеріалів справи є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , і на їх прохання підвезли до будинку по вул. Незалежності у с. Сальне, де спілкувалися та курили цигарки. При цьому ОСОБА_2 пішов у двір, а спілкування біля правої задньої дверки автомобіля вели ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який також є військовослужбовцем. ОСОБА_1 був на місці водія з відкритими дверима. Між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виникла словесна перепалка щодо війни, але штовханини чи шарпанини не було. Потім ОСОБА_3 сів на переднє пасажирське сидіння і вони поїхали. Починаючи рух, він не бачив, де саме був ОСОБА_4 , але точно переконався, дивлячись у дзеркало заднього виду на правих передніх дверях, що біля автомобіля нікого не має, нікому на ногу він не наїжджав, це виключено. На той час була світла пора доби, він був тверезий. Приїхавши до дому у Терешківку вживав алкоголь, а згодом після цього матір, яка проживає по місцю його реєстрації у с. Талалаївка, по телефону повідомила, що приїзджали поліцейські і його розшукують у зв`язку з наїздом на людину. Після цього він з ОСОБА_6 , який був за кермом, поїхав на місце де була сварка між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у с. Сальне. Оглянувши місце, не побачив там ніяких слідів наїзду. При цьому мав там розмову з ОСОБА_2 , який сказав, що йому наїхали на ногу. Надалі повернувся за місцем проживання у с. Сальне, куди згодом приїхали і поліцейські, які відібрали у нього пояснення та склали адміністративні матеріали. При цьому схему місця ДТП попри його наполягання йому не надали на ознайомлення, на місце події з ним не виїздили, його пояснення про те, що він не здійснював наїзду до уваги не взяли.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, до суду подано:

- протоколи про адміністративні правопорушення серії ААД № 253383 від 05.05.2024; серії ААД № 253350 від 05.05.2024; серії ААД № 253384 від 05.05.2024;

- схему ДТП, яка ніким не підписана та у якій не зазначено про пошкодження автомобіля чи будь-якого іншого майна;

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_2 від 05.05.2024, згідно з яким ОСОБА_2 просив притягнути до адміністративної відповідальності двох невідомих осіб, які вчинили хуліганські дії в АДРЕСА_2 , образливо чіплялися, намагалися здійснити наїзд автомобілем та перебували у п`яному вигляді;

- письмові пояснення ОСОБА_1 , у яких він пояснив, що підвіз невідомого чоловіка з центру АДРЕСА_2 , після того як він вийшов, ОСОБА_1 поїхав геть;

- письмові пояснення ОСОБА_2 , у яких він пояснив, що він вийшов з будинку і побачив, що племінник ОСОБА_4 лежить на землі біля автомобіля, він підбіг підняв племінника, потім водій намагався наїхати на нього, але він відскочив і автомобіль поїхав, вони випадково поцарапали ноги об автомобіль;

- письмові пояснення ОСОБА_4 , у яких він пояснив, що виник словесний конфлікт і ОСОБА_1 автомобілем наїхав йому і його дядьку на ногу;

- відеозапис на оптичному диску, на якому зафіксовано розмову ОСОБА_1 та поліцейських у с. Терешківка біля двору домогосподарства за місцем проживання ОСОБА_7 , в ході якої ОСОБА_1 заперечує вчинення ним ДТП, просить поліцейського поїхати на місце події, з огляду на те, що протоколи складалися не за місцем події, а також вказати йому на кого він наїхав, так як він наїзд ні на кого не здійснював, відмову ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння з посиланням на те, що він ДТП не вчиняв і вживав спиртне після припинення керування автомобілем.

У судове засідання за викликом ОСОБА_2 не з`явився.

Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до такого висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративна відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Діючим законодавством передбачено, що посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять у собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі.

Суд, у свою чергу, повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії, шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та з диспозицією відповідних статтей КУпАП, і лише після цього дійти висновку, чи містять дії, які суддя вважає доведеними, ознаки саме таких правопорушень, які поставлені особі у провину.

Порядок оформлення поліцейськими адміністративних матеріалів визначений Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, та КУпАП.

Так, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб. До протоколу додаються: схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський; пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); показання технічних приладів (у разі їх наявності); показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі (пункт 1 розділу ІХ Інструкції).

Уповноважена особа підрозділу поліції під час розгляду матеріалів ДТП повинна в найкоротший строк, але не більше одного місяця з дати вчинення ДТП, встановити всі обставини її скоєння, вжити інших заходів щодо об`єктивного визначення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скласти відносно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та в п`ятиденний строк надіслати його до відповідного суду.

Якщо при ДТП один з його учасників зник з місця пригоди, поліцейський оформляє схему місця ДТП, відбирає пояснення в потерпілого, свідків (у разі їх наявності), встановлює наявність засобів зовнішнього відео-, фотоспостереження та невідкладно повідомляє уповноважену особу підрозділу поліції, відповідальну за розшук осіб, що зникли з місця ДТП. Остання зобов`язана вжити всіх можливих заходів для встановлення винуватців ДТП та обставин її вчинення в найкоротший строк, але не більше двох місяців. Розшук осіб, що зникли з місця ДТП, здійснюється шляхом використання баз (банків) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС, відкритих джерел інформації, надсилання запитів про отримання необхідних фото- та/або відеофіксації відповідної пригоди, виклику осіб для прибуття до підрозділу або відвідування їх за місцем проживання (перебування), роботи.

Оформлення протоколу здійснюється після отриманням посадовою особою, уповноваженої складати протокол, достатніх даних для висновку про наявність обґрунтованих підстав для такого оформлення.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення особою Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у сфері власності. Об`єктивна сторона виражається у порушенні учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Складом адміністративного правопорушення є об`єкт, суб`єкт, об`єктивна сторона та суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності за його вчинення.

Обов`язок доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення покладається на орган (посадову особу), який склав відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому всі докази, які послужили підставою офрмлення протоколу, повинні бути зібрані у встановленому законом порядку.

Згідно з ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій ст. 38 КУпАП.

Будь-яке поновлення, продовження чи зупинення перебігу таких строків КУпАП не передбачено, тому, в разі закінчення строків накладення адміністративного стягнення, провадження у справі має бути закрито.

Згідно з положеннями п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення сплинули строки, передбачені ст.38 КУпАП.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у Постанові від 11.07.2018 у справі №308/8763/15-а (провадження № К/9901/12342/18).

Виходячи з вимог ст.284 КУпАП, при прийнятті рішення в резолютивній частині постанови необхідно викласти тільки одне з передбачених цією статтею рішень: чи про накладення адміністративного стягнення, чи про закриття справи.

На час розгляду сплило більше трьох місяців, у зв`язку з чим у відповідності до п. 7 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Водночас, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, суд звертає увагу, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 253383, ОСОБА_1 05.05.2024 о 16 год. 50 хв. на вул. Незалежності в с. Сальне Ніжинського району керував автомобілем марки Ford, д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не переконався в безпечності руху внаслідок чого здійснив наїзд на ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортний засіб отримав незначні механічні пошкодження та пошкоджено майно пішохода, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази спричинення транспортному засобу будь-який механічних пошкоджень чи пошкодження будь-якого іншого майна.

Схема місця ДТП ніким не підписана, та у ній відсутні відомості про пошкодження будь-якого майна.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 253383 не може бути достатнім доказом на підтвердження даної обставини, адже є специфічним доказом у справі, оскільки за змістом ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складається про вже вчинене правопорушення, а тому його складанню мали передувати, відповідно до фактичних обставин справи, встановлення, серед іншого, факту спричинення пошкодження майна та зібрання про це доказів.

Щодо доведеності залишення ОСОБА_1 місця ДТП, суд ураховує, що за ст. 122-4 КУпАП відповідальність настає у разі залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки (п. 1.10 ПДР).

Згідно із п. 6 ч. 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України, дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху дорожнього транспортного засобу, внаслідок якої загинули або зазнали травм люди чи заподіяна шкода майну.

Як зазначено вище, докази про завдання матеріальних збитків у матеріалах справи відсутні, як відсутні і дані про загибель людей.

Щодо того, чи мало місце поранення людей, суд ураховує, що з цього приводу письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 суперечливі. ОСОБА_4 вказав, що йому і ОСОБА_2 наїхали на ноги. Тоді як ОСОБА_2 вказав, що було намагання здійснити наїзд, він з ОСОБА_4 випадково поцарапали ноги. Він побачив ОСОБА_8 на землі, про наїзд на нього ОСОБА_1 він не вказував. У заяві про правопорушення ОСОБА_2 вказав, що намагалися здійснити наїзд автомобілем. При цьому, у судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, більш детальних пояснень не надав. Норми КУпАП не містять положень про можливість здійснення приводу свідка, потерпілого. ОСОБА_1 заперечує наїзд. Схема місця ДТП ніким не підписана, як зазначалося вище, попри те, що з відеозапису слідує прохання ОСОБА_1 до поліцейського при складенні протоколів про адміністративне правопорушення за ст. 124, 122-4 КУпАП надати її для ознайомлення. За такого, наявні в ній відомості про місце наїзду суд не може взяти до уваги як допустимий доказ. Ураховуючи наведені суперечності в досліджених судом доказах, суд доходить висновку про можливість версії подій, що відповідає твердженням обвинувачення. Водночас, не виключається і версія подій, яку навів у своїх поясненнях суду ОСОБА_1 . Тобто, матеріали справи не дають підстав надати перевагу тій, чи іншій версії подій щодо того, мав місце наїзд на ноги автомобілем. Об`єктивні медичні дані про травмування людей відсутні, так як не надано документів про звернення до медичного закладу, встановлений діагноз при зверненні чи відомості про результати медичних обстежень, які б підтверджували наявність травмування від дії автомобіля.

Згідно із ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В даній справі такі достатньо переконливі, чіткі і узгоджені між собою висновки чи неспростовні презумції факту спричинення матеріальних збитків, травмування людей, наїзду автомобілем на ноги ОСОБА_2 , про що міститься твердження у протоколі про адміністартивне правопорушення, або ж на ноги ОСОБА_4 , з огляду на викладене вище, відсутні.

За умов відсутності достатніх доказів спричинення матеріальних збитків чи травмування людей, недоведено факту настання події дорожньо-транспортної пригоди у розумінні п. 1.10 ПДР.

Відповідно до пункту 2.10 "є" ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Частиною 4 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю.

Отже, положення ч. 4 ст. 130 КУпАП пов"язують наявність складу адміністративного правопорушення з настанням події ДТП та вживання алкогольних напоїв водієм після ДТП за його участю.

Ураховуючи, що у матеріалах справи відсутності достатні докази настання події дорожньо-транспортної пригоди у розумінні п. 1.10 ПДР, суд доходить висновку, що у даному випадку не доведено наявність обставин, з якими Правила дорожнього руху пов`язують застосування положень п. 2.10 "є" ПДР, а відтак і того, що ОСОБА_1 після припинення керування автомобілем був зобов`язаний не вживати алкоголь до проведення огляду.

Тобто вживання ним алкоголю по прибуттю до дому не є порушенням п. 2.10 "є" ПДР, оскільки не доведено наявність обставин, з настанням яких застосовуються передбачені даним пунктом обмеження водіїв у вживання алкоголю після припинення керування транспортним засобом, а саме недоведено настання події ДТП, у зв`язку з чим за встановлених обставин справи відсутні підстави поширення дії п. 2.10 "є" ПДР у даному випадку на ОСОБА_1 , а тому через недоведеність твердження обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 253350 про скоєння ОСОБА_1 ДТП, є безпідставним і твердження обвинувачення у цьому протоколі про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.10 "є" ПДР і вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, встановлені в сукупності обставини справи, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу поставленого йому в провину адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі в цій частині відносно нього згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі у цій частині за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Провадження в справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП закрити в зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.М. Карпусь