ПОСТАНОВА

Справа № 947/23923/24

Провадження № 3/947/4841/24

21.08.2024 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м.Одеси Борщов І.О., розглянувши у приміщені суду справу про адміністративне правопорушення за протоколом серія ГП №310688 від 27.07.2024, складений інспектором УПП в Одеській області ДПП ст.лейтенантом поліції Парафіленко Є.Ю. щодо

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 27.07.2024, приблизно о 22.00 год., за адресою: АДРЕСА_1 , побила свого чоловіка ОСОБА_2 , не запобіявши йому тілесних ушкоджень, в присутності малолітньої дитини.

Вказані дії ОСОБА_1 були кваліфіковані інспектором поліції за ч.1 ст.173-2 КпАП України.

ОСОБА_1 до суду не з`явилася, про направлення матеріалів щодо неї до Київського районного суду м.Одеси була повідомлена належним чином під розписку в протоколі. Вона була додатково сповіщеною через дільничного офіцера поліції.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Тому, з огляду на вищевикладене, оскільки ОСОБА_1 не прибула до суду, хоча достовірно знала, що матеріали щодо неї направлені до Київського районного суду м.Одеси, поводячись пасивно, не цікавилася справою щодо неї, будучи додатково сповіщеною через дільничного офіцера поліції, з урахуванням стислих строків розгляду даної категорія справ, справа розглянута без її участі.

Згідно ст.278 КпАП України під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішується питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи зібрані необхідні додаткові матеріали, які мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши надані інспектором поліції матеріали, дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, що є підставою для закриття справи.

Так, автором протоколу не надано жодних доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення.

В матеріалах справи відсутня заява та пояснення особи, яка постраждала від домашнього насильства.

В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки адміністративного правопорушення, а в матеріалах справи відсутні їх пояснення.

Крім того, інспектор поліції не відібрав пояснення самої ОСОБА_1 та не долучив їх до справи.

Також, в матеріалах справи відсутня копія документу, який посвідчує особу щодо якої складений протокол про адміністративне правопорушення.

Більш того, в матеріалах справи наявні копії документів, які належним чином не посвідчені та мають погану якість зображення, а отже не набули статусу доказу.

Наявний в матеріалах справи рапорт інспектора УПП в Одеській області ДПП старшого лейтенанта поліції Парафіленка Є. не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Така позиція повністю узгоджується з висновком ВС від 20.05.2020 р. у справі № 524/5741/16-а.

Одного лише протоколу про адміністративне правопорушення, явно недостатньо для визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суд не в праві самостійно здійснювати збір доказів, із власної ініціативи викликали і допитувати свідків, та фактично перебирати на себе функцію прокурора щодо доведення обвинувачення, оскільки такими діями порушує пункт 1 статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, що зазначено в рішеннях ЄСПЛ (рішення у справах: «Карєлін проти росії» (Karelin v. Russia) від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08, пункт 16; «Озеров проти росії» (Ozerov v. Russia), № 64962/01, пункт 53; «Кривошапкін проти росії» (Krivoshapkin v. Russia) від 27 січня 2011 року, заява № 42224/02, пункти 44, 45).

Отже через неправильне складання інспектором поліції матеріалів справи в діях ОСОБА_1 не вбачається наявності усіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, у зв`язку з чим відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.221, 283, 284 КпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КпАП України, відносно ОСОБА_1 закрити через відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом десяти діб з моменту її винесення.

Суддя Борщов І. О.