Справа № 147/1004/24
Провадження № 3/147/370/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року с-ще Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Мудрак А.М. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Тульчинським РВ УМВС 12 листопада 1998 року,

за ч.2 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

повторно протягом року 15 липня 2024 року о 01.00 год. в с. Ілляшівка на вул. Аграрна водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21065» реєстраційний номер НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

В судові засідання призначені на 23 липня, 07 серпня, 22 серпня, 05 вересня 2024 року ОСОБА_1 жодного разу не з`явився, хоча повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином. Судові повістки направлялися за адресами: АДРЕСА_1 (вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення, довідці Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області за вх. №ЕП-853/24 від 22.08.2024 /а.с.21/), а також за адресою: АДРЕСА_1 (зазначеною в матеріалах справи про адміністративне правопорушення /а.с.6/).

Про обізнаність ОСОБА_1 перебування на розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо нього за ч.2 ст. 130 КУпАП в провадженні суду, зокрема свідчий й те, що останній в протоколі про адміністративне правопорушення надав пояснення по суті порушення та був обізнаний про те, що розгляд справи призначено на 11.00 год. 23 липня 2024 року у Тростянецькому районному суді /а.с.2/.

Сам лише факт неотримання стороною справи кореспонденції, яку суд з дотриманням вимог процесуального закону надсилав за належною адресою, та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Зловживанням процесуальними правами є вибірковість отримання процесуальних документів (Постанова ВС від 4.11.2020 року у справі № 643/7807/13-ц (провадження№61-19085св19), направлених судом, або умисне неотримання поштових відправлень із суду за умови, що отримувач достовірно знає, що ним подана скарга до суду (Постанова ВС від 6.04.2020 року у справі №732/1737/18 (провадження №61-16176св19), неповідомлення суду про будь-які обставини, які можуть зробити неможливим отримання листа, або про можливу зміну свого місцезнаходження, відсутність інтересу до справи тривалий час, відсутність реакції на повідомлення суду на електрону адресу та за номером його мобільного телефону (Постанова ВС від 13 січня 2021року у справі № 199/7620/19 (провадження№61-12590св20).

Отже, поведінка ОСОБА_1 , повідомлення його про розгляд справи судом, зловживання ОСОБА_1 процесуальними правами, свідчать про можливість розгляду справи у його відсутність.

Таким чином зважаючи на сповіщення ОСОБА_1 про розгляд справи про адміністративне правопорушення та його обізнаність про перебування у провадженні суду справи, розгляд якої неодноразово відкладався, судом вирішено провести розгляд справи у його відсутності, що не суперечить правовим приписам ч.2 ст. 268 КУпАП.

Також варто зазначити наступне.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 суд враховує, що останній знав про те, що до нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП, судом повідомлявся про розгляд справи за адресами, які наявні в матеріаах справи.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, суд вважає, що слід вирішити справу у відсутності ОСОБА_1 та в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи, і долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч.2 ст. 130 КУпАП відповідальність настає у випадку повторного протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №650604 від 15.07.2024, згідно з яким повторно протягом року 15 липня 2024 року о 01.00 год. в с. Ілляшівка на вул. Аграрна водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21065» реєстраційний номер НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху /а.с.2/;

направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до КНП «Тростянецька лікарня1 від 15.07.2024, відповідно до якого у результаті огляду, проведеного поліцейськими, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою /а.с.5/;

постановою судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 15 серпня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1(один) рік /а.с.6-7/;

постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА №338768 від 15.07.2024, якою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення штраф в розмірі 20400 грн. за ч.4 ст. 126 КУпАП /а.с.9/;

відеозаписом події від 15.07.2024, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21065» та зупинився. У зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 поліцейськими було неодноразово запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в лікарні, проте ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння категорично відмовився /а.с.10/.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 року № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п.3 цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.6, п.7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Суд не бере до уваги зафіксовані на відеозаписі заперечення ОСОБА_1 про те, що він не керував, а сидів у транспортному засобі, оскільки такі спростовуються матеріалами справи, а саме відеозаписом події від 15.07.2024, з якого вбачається, що здійснюється рух транспортного засобу, гаснуть стопи на автомобілі, він зупиняється і ОСОБА_1 виходить з автомобіля - з передніх лівих дверей (водійського місця), інших осіб в автомобілі не було. При цьому на відеозаписі також зафіксовано, що ОСОБА_1 спершу декілька разів стверджував, що він об`їжджав територію повністю по колу, а пізніше вже зазначав, що не керував, а сидів у транспортному засобі. Вказані пояснення суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути від відповідальності за вчинене.

Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Під керуванням транспортним засобом розуміється виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Отже, як вбачається з матеріалів справи та підтверджується наведеними вище доказами, водій ОСОБА_1 повторно протягом року 15 липня 2024 року о 01.00 год. в с. Ілляшівка на вул. Аграрна керував автомобілем «ВАЗ 21065» реєстраційний номер НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в лікарні категорично відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.

Підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, суд не вбачає.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 враховую характер скоєного правопорушення, особу винного, який раніше притягався до адміністративної відповідальності, майновий стан, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, та вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ч.7 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Згідно з п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір встановлюється у 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 грн. Отже, з ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 221, 283, 284 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Тульчинським РВ УМВС 12 листопада 1998 року, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн (тридцять чотири тисячі гривень) (рахунок UA0002001, отримувач коштів: ГУК у Вінницькій обл./Він. обл./21081300, Код , банк: Казначейство України (ЕАП) в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Тульчинським РВ УМВС 12 листопада 1998 року, судовий збір в дохід держави у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 коп.) (рахунок UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення через Тростянецький районний суд Вінницької області.

Строк позбавлення права керування транспортними засобами відраховувати з моменту примусового вилучення посвідчення водія або з моменту його добровільної здачі.

Згідно з ч.1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, тобто в сумі 68000 грн (шістдесят вісім тисяч гривень).

У випадку добровільної сплати штрафу в строк визначений ч.1 ст. 307 КУпАП платіжний документ надати Тростянецькому районному суду Вінницької області (вул. Соборна, 21, с-ще Тростянець, Гайсинський район, Вінницька область).

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя А.М. Мудрак