Провадження № 3/522/5371/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Бондар В.Я. розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина Ізраїлю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, місце проживання: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до адміністративних матеріалів, 03.06.2024 о 18 год. 40 хв. в м. Одеса, по вул. Успенська, 5, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda CX-9, державний номер НОМЕР_1 з явним ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, неадекватна поведінка, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та від проїзду у спеціалізований медичний заклад водій ОСОБА_1 відмовився.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

За вказаним фактом співробітниками поліції стосовно водія ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №851214 від 03.06.2024, за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

У судовому засіданні 18.07.2024 було відкладено розгляд справи до 19.07.2024 для залучення перекладача.

До суду 18.07.2024 надійшло клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про закриття адміністративної справи за відсутності складу правопорушення.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_1 мав конфлікт в ресторані Розмарин, у зв`язку з чим він та його дружина отримали тілесні ушкодження. Після цього конфлікту приїхали поліцейські і підійшов ОСОБА_4 , з яким у нього був конфлікт, та працівники поліції склали якісь документи, забрали в Леві Орі міжнародне водійське посвідчення і поїхали. Факт фіксації порушення боді камерою починається з прибуття патрульних поліцейських до ресторану Розмарин біля якого ОСОБА_1 сидить на лавочці. Поліцейські між собою говорили, що є купа свідків, що він був за кермом, реально їхав та перетнув двічі дві суцільних лінії. Тож, поліцейських викликав заявник і факт керування транспортним засобом відсутній. Протокол складено на підставі свідчення одного і єдиного свідка ОСОБА_5 , який був учасником бійки, в якій дружина ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження та поїхала до лікарні. Більше того, на 44 хвилині відео до поліцейських підійшов чоловік, який сказав, що автомобілем керувала дружина ОСОБА_1 , а не він, однак поліцейський не бажав спілкуватися та вказав що бачив відео, яким підтверджується факт керування Леві Орі автомобілем. На справі ж такого відео немає. Тож, дії поліцейських були упередженими та безграмотними. Права, передбачені ст. 256 та ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 не роз`яснили, перекладача не залучили, не дали скористатися правом на захист.

До суду 19.07.2024 надійшло клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи без присутності перекладача.

У судовому засіданні 19.07.2024 було досліджено докази, у зв`язку з неявкою свідка ОСОБА_5 та з метою його повторного виклику, розгляд справи було відкладено до 02.08.2024.

У зв`язку з повторною неявкою свідка ОСОБА_5 у судове засідання 02.02.2024, у зв`язку з чим постановою від 02.08.2024 застосовано примусовий привід до свідка ОСОБА_5 у наступне засідання 23.08.2024.

У судове засідання 23.08.2024 ОСОБА_1 та його представник не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Привід свідка виконаний не був, ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, з огляду на наступне.

Відтак, матеріали справи містять пояснення ОСОБА_5 , згідно яких, 03.06.2024 приблизно о 19:08 год за адресою: АДРЕСА_2 , після конфлікту, який стався в середині закладу «Розмарин», ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння сів за кермо та почав рух по вул. Успенська, потім повернувся до закладу та конфлікт продовжився.

Суд критично ставиться до таких пояснень як до показань свідка, адже ОСОБА_5 не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та відмову від давання показань.

Також матеріали справи містять скаргу адвоката Добруцького І.М. на дії співробітника поліції, який забрав водійське посвідчення і не надав дозвіл на тимчасове керування автомобілем, не вручив копії протоколу.

З доданого до матеріалів справи відеозапису, посилання на який міститься в протоколі, вбачається наступне: ОСОБА_1 сидить на лавочці, а поліцейські обговорюють як могло бути вчинено правопорушення. Дійсно, підійшовши до ОСОБА_1 , поліцейський запитав ім`я та звідки він, а потім поросив документи, отримавши посвідку на тимчасове проживання, зробив висновок, що особа знає українську мову. Надалі ОСОБА_5 розповідає, шо ОСОБА_1 повернув, а перший патруль поїхав прямо, тому він повернувся до ресторану і сказав, що треба розпочати з алкогольного стану. Один з поліцейський сказав що йому потрібно перекласти, інший наполягав на тому, що посвідка, який документований ОСОБА_1 свідчить про знання української мови. Поліцейські обговорювали що ніхто з них не бачив факт керування, однак сказали, щоб ОСОБА_6 був свідком, тобто написав пояснення як свідок, який бачив, що ОСОБА_1 їхав за кермом. ОСОБА_5 за власної ініціативи почав перекладати, по можливості, слова поліцейського, який сказав, що необхідно пройти огляд, оскільки є відео та свідки керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 сказав англійською мовою, що він не керував, перевірок не потрібно, бо він не керував автомобілем. Після того, як поліцейський почав пропонувати огляд в медичному закладі та пояснювати, що відмова від проходження огляду означатиме теж саме, що і керування в стані сп`яніння, ОСОБА_1 запитав: «вони дали вам гроші?». Дійсно ОСОБА_1 встав з лавки з запитанням де його телефон, однак його посадили на місце розповідаючи про наслідки вчинення хуліганських дій. В подальшому його пустили до авто взяти телефон та забрали ключі, які були у замку запалювання. Протокол заповнювався на підставі показань свідка, зокрема про час вчинення правопорушення. На всі вигуки ОСОБА_1 про те, що він не розуміє мову, поліцейський весь час пояснював чомусь російською, що по закону якщо отримав посвідку, значить здав екзамен на знання мови, якщо заплатив гроші за отримання посвідки, то твої проблеми. В подальшому поліцейський взагалі пригадав як зупиняв ОСОБА_1 рік тому і той чудово розмовляв українською мовою. На 33 (20:05 по часу зняття відео) хвилині відеозапису підійшов чоловік який намагався пояснити, що дружина керувала автівкою, однак поліцейський сказав, що у них є відео. При тому, поліцейський пояснював за допомогою перекладу ОСОБА_5 на англійську, коли відбудиться суд та запитав чи буде водій отримувати тимчасові права, однак ОСОБА_1 відмовився від отримання тимчасових прав. В свою чергу зазначити пояснення в протоколі йому фактично не надали можливості, адже поліцейський бажав, щоб ОСОБА_1 писав виключно стоячи. На 43 хвилині відео (20:05 по часу запису відео) знову один чоловік говорив, що ОСОБА_1 не керував авто, що повторював і ОСОБА_1 .

Згідно п.32 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 321 «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання» для оформлення посвідки іноземець або особа без громадянства подають:

1) дійсний паспортний документ іноземця (або паспортні документи - у разі, коли іноземець має одночасно громадянство (підданство) кількох держав (множинне громадянство) або документ, що посвідчує особу без громадянства, з візою типу D, якщо інше не передбачено законодавством і міжнародними договорами України;

2) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у разі подання документів законним представником;

3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку;

4) копію рішення про надання дозволу на імміграцію;

5) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати;

6) документ, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, з даними про реєстраційний номер облікової картки платника податків (у разі наявності).

Тож, посвідка на проживання на території України не свідчить про знання української мови.

Так, відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст.130 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до Закону, у своїх діях поліцейський керується Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затв. Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. №1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затв. Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 р.), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затв. Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 р.).

Відповідно до п. 2 Порядку - огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно п. 3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є:

- запах алкоголю з порожнини рота;

- порушення координації рухів;

- порушення мови;

- виражене тремтіння пальців рук;

- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

- поведінка, що не відповідає обстановці.

Водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного сп`яніння (п. 1 розділу 9 Інструкції2).

Згідно п. 3 Порядку та п. 6 Інструкції огляд проводиться двома способами:

1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів

2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За наявності ознак алкогольного сп`яніння поліцейський проводить огляд за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Положення ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч.5 ст.266 КУпАП).

За вимогами п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктами 8, 9 Інструкції та пунктами 7, 8 Порядку регламентовано, що з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого заклад охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до положень п. 1.3, п. 3.3. Розділу ІІІ «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року №100, необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції».

Випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відео реєстратор) повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відео-зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відео-фіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації. Відповідно до п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції, «після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно».

Так із наданих матеріалів справи вбачається, що працівником поліції здійснювалась відеофіксація, відеозапис, який долучено до матеріалів справи є безперервним та свідчить про те, що працівники поліції не зупиняли Леві Орі, з доданого відеозапису не вбачається факту керування транспортним засобом Леві Орі. Працівники поліції вказують як на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем пояснення свідка ОСОБА_5 , однак останній є заінтересованою особою, адже між ним та ОСОБА_1 стався конфлікт через який і було викликано працівників поліції, тому суд критично відноситься до пояснень свідка.

Крім того, судом викликався у судове засідання свідок ОСОБА_5 для надання показань, проте він тричі не з`явився, привід свідка виконаний не був.

При тому, поліцейські на відеозаписі посилалися на відеозапис зроблений свідком з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував КТЗ, однак такого відеозапису до матеріалів справи долучено не було.

Разом з тим суд враховує, що на противагу показань свідка ОСОБА_5 до поліцейських підходив інший чоловік, який казав, що автомобілем керувала дружина і просив передивитися відео, однак поліцейські всупереч принципу об`єктивного розгляду справи, не бажали перевірити показання такої особи.

Отже, відеозапис, який міститься в матеріалах справи не підтверджує скоєння ОСОБА_1 правопорушення, адже факту керування ОСОБА_1 автомобілем він не містить.

Таким чином, відсутні свідки події та відеозапис вчинення правопорушення.

На відеозаписі навколо ситуації з ОСОБА_1 та коло ресторану Розмарин було багато людей, однак поліцейські взяли за свідка лише особу, яка брала участь у конфлікті з ОСОБА_1 .

В рішенні № 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року ВС КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості і транспортного засобу.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Таким чином, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає в тому, що порушник має перебувати в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом.

Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Тобто, об`єктивною стороною в даному правопорушенні є саме керування транспортним засобом.

Докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.

Перебування особи в стані алкогольного сп`яніння не за кермом та навіть у транспортному засобі, який не є в стані руху, а знаходиться в нерухомому стані, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

В даній справі ОСОБА_1 перебував на лавочці біля ресторану від початку до кінця відеозапису, будь-яке бажання ОСОБА_1 пересуватися в сторону автомобіля чи ще кудись присікалися поліцейськими з невідомих підстав. При тому, що ОСОБА_1 не вів себе агресивно чи збуджено.

Оскільки, наявність чи відсутність стану сп`яніння у водія встановлюється лише на підставі огляду, проведеного у відповідності до вимог закону, суд не визнає відмову ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння належним доказом вини у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, поза розумним сумнівом не доведена.

За наведених обставин ані відомості, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, ані інші письмові докази не підтверджують скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, адже відсутні докази тому, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Стан в якому приїхав ОСОБА_1 до ресторану, чи був ОСОБА_1 за кермом чи кермувала його дружина, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Крім того, слід враховувати наступне.

Згідно з вимогами ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження. Згідно ч. 1ст. 274 КУпАП перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 № 1376, Протокол про адміністративне правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення може бути підписано також цими особами. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу про адміністративне правопорушення, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його.

У разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.

Відповідно до ч.1 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право користуватись послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, в провадженні у справі про адміністративне правопорушення мають бути забезпечені права, передбачені ст.268 КУпАП, в тому числі право користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватись послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

Разом з тим, працівниками поліції не було залучено перекладача при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, статус особи яка не відеозаписі який здійснює переклад на англійську мову не визначений, так само як і рівень його знань, крім того, про відповідальність за завідомо неправильний переклад така особа не попереджалася.

Свідок який є заінтересованою особою звісно переклав певні фрази англійською мовою, однак англійська мова не є рідною для громадянина держави Ізраїль ОСОБА_1 , з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не в повній мірі володіє англійською мовою, адже говорив лише короткими фразами, не досить швидко, в той час як на івриті розмова була швидка, а мова жвава.

Зі змісту відеозапису також вбачається, що будь-які процесуальні права, зокрема, право мати захисника або перекладача, ОСОБА_1 роз`яснені не були, оскільки поліцейський, який складав протокол про адміністративне правопорушення старший лейтенант поліції ОСОБА_7 був впевнений що наявність посвідки на тимчасове право проживання в України означає знання іноземцем української мови, що передбачено чинним законодавством.

Викладене свідчить про те, що під час складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно громадянина Держави Ізраїль було істотно порушено та обмежено його процесуальні права, не виконано вимог щодо залучення перекладача під час складення протоколу та не були належним чином роз`яснені його права та обов`язки, в тому числі, гарантоване право користуватись юридичною допомогою захисника та інші істотні права, що передбаченіст.268 КУпАП.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(підпункт «е» п. 3 ст. 6 Конвенції) та практики ЄСПЛ перекладач необхідний у кримінальному процесі, якщо особа не розуміє або не розмовляє мовою судочинства в обсязі, достатньому для розуміння перебігу судового процесу та участі в розв`язанні питання, яке для неї мало вирішальне значення, або особа за рівнем володіння мовою не здатна на ведення свого захисту та висувати на розгляд суду свою версію без допомоги перекладача.

Верховний суд в Постанові від 03.07.2018 року (справа №176/407/17) зробив правовий висновок: Розуміння зазначених обставин охоплює виключно їх мовно-комунікативний аспект, але не стосується правового механізму здійснення захисту, оскільки перекладач надає комунікативну, а не правову допомогу, що є функцією захисника. Для констатації факту порушення права особи на захист через незабезпечення обвинуваченого послугами перекладача установлення зазначених обставин має бути «поза розумним сумнівом». При цьому чинниками для з`ясування розуміння особою зазначених обставин Конвенція та практика ЄСПЛ визначають: 1) тривалість проживання у державі ведення судочинства; 2) рівень освіти, час та місце її здобуття; мова навчання; 3) рід занять, спосіб життя та обсяг комунікації.

Європейський Суд з прав людини має сталу практику щодо розгляду справ із дотриманням права на допомогу перекладача, як однієї зі складових прав обвинуваченого на захист у контексті дотримання права на справедливий судовий розгляд, що зафіксовано у декількох рішеннях цього Суду, зокрема: «В контексті права на справедливий судовий розгляд, гарантованого ст.6-3, підпункт (е), означає, що обвинувачений, який не розуміє мови, що використовується, або не розмовляє на ній, має право на безоплатну допомогу перекладача для письмового або усного перекладу всіх документів чи заяв по порушеній проти нього справі, що необхідні йому для розуміння того, що відбувається, та гарантувати його права» (Справа "Шабельник проти України", рішення від 19 лютого 2009 року).

Таким чином, відсутність перекладача при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу у справі про адміністративне правопорушення свідчить про порушення вимогст.268 КУпАП.

При тому, суд відзначає, що при розгляді даної справи в суді, ОСОБА_1 за допомогою перекладу ОСОБА_8 , яка зазначається ним як його дружина і статус перекладача якої відсутній, просив розглядати справу без участі перекладача, адже довіряє свій захист адвокату Добруцькому І.М., при тому ОСОБА_1 був присутній на кожному судовому засіданні.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Згідно із положеннями ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.124, ст.7, 247, 254, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП України, у зв`язку з відсутністю в діях громадянина Ізраїлю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, місце проживання: АДРЕСА_1 , події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Суддя: В.Я.Бондар