Номер провадження: 33/813/1504/24
Номер справи місцевого суду: 504/4240/23
Головуючий у першій інстанції Сафарова А. Ф.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

захисника правопорушника ОСОБА_1 - адвоката Амбросійчук А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Амбросійчук Алли Юріївни на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.04.2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 34 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Відповідно до адміністративних матеріалів про адміністративне порушення серії ААД №468270 від 12.09.2024, складеного поліцейським РПП СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Білоусом К.В. вбачається, що 12.09.2024 року о 23 год. 05. хв. в с. Олександрівка Одеського району Одеської області по вул. Лесі Українки, ОСОБА_1 , керував автомобілем марки « CITROEN BERLINGO», державним номерним знаком (далі-д.н.з) « НОМЕР_1 » в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки із застосуванням приладу Драгер №0892 в присутності двох свідків тест № 252 результат 2.38 відсотків. Своїми діями ОСОБА_1 , допустив порушення заборони керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, передбачене п. 2.9.а Правил дорожнього руху (далі-ПДР) повторно протягом року, відповідальність за що передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП.

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.04.2024 року, про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП (а.с.65-68).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, від 16.04.2024 року, представник ОСОБА_1 , подала на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП (а.с.70-75).

Доводи апеляційної скарги були обґрунтовані наступними обставинами:

1.Протокол адміністративного правопорушення серії ААД №468270 від 12.09.2023 року, був наданий до суду співробітником поліції без відеозапису самої події.

2.Підпис ОСОБА_1 у протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності є, але зазначив, в протоколі, що не керував, а є пасажиром.

3. ОСОБА_1 транспортним засобом, не керував та не здійснював рух на ньому, а їхав, як пасажир на пасажирському сидінні із своїм другом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який керував транспортним засобом марки « CITROEN BERLINGO», д.н.з. « НОМЕР_1 », який є водієм та користувачем вищезазначеного автомобіля.

Дослідивши апеляційну скаргу, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

У судове засідання суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився.

Про час та місце судового засідання ОСОБА_1 суд повідомив шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку на адресу місця проживання, а також засобами про доставку «SMS» повідомлення на номер телефону.

Відповідно до заяви, яка була надіслана представником апелянта відносно якого вирішується питання притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП, з`ясовано що згідно довідки форми № 5 від 13.04.2024 року під № 113, виданої на солдата ОСОБА_1 про перебування на військовій службі в військовій частині НОМЕР_2 з 11.03.2022 року до оголошення демобілізації.

Враховуючи наведені обставини щодо перебування ОСОБА_1 на військовій службі , з урахуванням положень ч.1 ст. 268, ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважав за можливе розглядати справу у відсутність ОСОБА_1 за участі його захисника Амбросійчук А.Ю .

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП , оскільки він керував транспортним засобом, мав ознаки алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що такий висновок суду першої інстанції є помилковим, оскільки докази, зібрані працівниками поліції та надані суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, вимогам закону не відповідають та не підтверджують такий висновок.

Приписами пункту 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В силу вимог ч. 1 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Виходячи з матеріалів розгляду справи про адміністративне правопорушення у суді першої інстанції, у якості свідків були допитані поліцейські РПП СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які були залучені свідками під час складання матеріалів справи відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП. Інші особи для допиту в якості свідків не з`являлися.

ОСОБА_5 суду першої інстанції пояснив, що 12.09.2023 року був у складі екіпажу разом із ОСОБА_6 проводив чергування території с. Олександрівка де був помічений автомобіль. Після зупинки транспортного засобу, коли до нього підходив, побачив як водій та пасажир міняються місцями. Нога ОСОБА_1 , була на місці водія, а інша на місці пасажира, що свідчило про зміну місця перебування водія у салоні. Відеозапис події для його огляду в судовому засіданні в повному обсязі надати не мав можливості, оскільки через давність події він не зберігся за терміном зберігання.

Суд зазначає, що відповідно до частин 1, 2 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Звинувачення щодо зміни місцями водійським місцем і підтвердження факту, щодо керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом є досить суперечливі.

Отже, досліджуючи та перевіряючи наявні докази в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, ні ОСОБА_2 який перебував на момент зупинення співробітниками патрульної поліції за кермом автомобіля марки « CITROEN BERLINGO», д.н.з. « НОМЕР_1 » ні ОСОБА_1 не відмовлялися від проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння, огляд було проведено у відповідності до Інструкції. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням Драгер № 0892, який є в матеріалах справи. ОСОБА_1 , проходив огляд на стан сп`яніння, у зв`язку з вимогою та посиланням на військовий стан. ОСОБА_1 , повідомив співробітнику поліції, що він не перебував за кермом автомобіля і є пасажиром вищезазначеного автомобіля.

Також ОСОБА_1 зазначає, що розуміючи та засвідчивши на відеозапис, який проводився поліцейськими, щодо статусу пасажира автомобіля марки « CITROEN BERLINGO», д.н.з. « НОМЕР_1 » а не водія, він погодився на проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння.

Вказаний протокол не підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , поліцейським зроблена відмітка про відмову від підпису в присутності свідків.

Натомість зміст цього протоколу не підтверджується іншими наявними у справі доказами.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Системний аналіз норм ст. 130 КУпАП України, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення стягнення у виді штрафу та обмеження у користуванні водійськими правами, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням /обвинуваченням.

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тому протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 468270 від 12.09.2024 року відносно ОСОБА_1 не відповідає вимогам закону і не може бути підставою для притягнення останнього до відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП.

За такого та з огляду на положення статті 62 Конституції України суд першої інстанції помилково дійшов висновку про доведеність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки в суді таке не доведено належними та допустимим доказами.

Тому постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Амбросійчук Алли Юріївни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.04.2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративне провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складуадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

У зв`язку з перебуванням судді Сегеди С.М. у відпустці та відкликання його із відпустки 22 і 23.07.2024 року, повне судове рішення складено 12.08.2024 року.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда