Провадження №: 3/752/6389/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Вдовиченко О.О., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції у м. Києві відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої адміністратором шиномонтажу, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

13.07.2024 року о 11 год. 00 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Jeep», реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Києві, вул. Кільцева дорога 1-Б, не виконала вимогу дорожньої розмітки 1.13 та не надала перевагу в русі ТЗ, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, тобто вчинила дії, якими порушила вимоги п.п. 2.3, 16.11, 33.1.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечувала свою вину. Надала суду письмові пояснення, в яких просила закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Мотивувала своє клопотання про закриття наступним: у схемі ДТП (графа "точне місце ДТП") зазначено, що ДТП мала місце на парковці гіпермаркету "Епіцентр" по вул. Кільцева дорога 1Б м. Київ. Наведене свідчить, що ДТП відбулась НЕ на автодорозі (дорозі) в розумінні п.1.10 ПДР, а на прилеглій території, яка не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду/виїзду зі стоянки.

Як вважає у своїх поясненнях ОСОБА_1 , черговість проїзду на парковці не обумовлена вимогами ПДР України. Територія паркування не являється регульованою територією (не здійснюється регулювання на перетинах напрямків руху), тому рух на такій території здійснюється за загальними правилами, та підпадає під дію п.10.11 Правил дорожнього руху, тобто правило «перешкода з правого боку». Відповідно до п. 10.11. ПДР у разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку.

Крім того ОСОБА_1 у своїх поясненнях зауважувала, що висновки посадової особи, яка складала протокол, про те, що вона не надала перевагу в русі іншому ТЗ, що рухався по головній дорозі, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки зіткнення відбулося на стоянці (що ОСОБА_1 вважає прилеглою територією), а проїзд між паркомісцями, по якому рухався інший автомобіль, не є дорогою в розумінні вимог п. 1.10 ПДР, і тим більше не є головною дорогою, про що свідчить відсутність дорожніх знаків.

Додатково ОСОБА_1 зауважувала, що вказана парковка фактично є прилеглою територією до проїзної частини дороги по вул. дорога Кільцева 1Б у м. Київ та не містить жодних дорожніх знаків, а лінії горизонтальної розмітки на ній нанесені з метою організації руху транспортних засобів. При цьому, вказана дорожня розмітка не може встановлювати пріоритетність проїзду перехрещень проїздів між паркомісцями, які нею нанесені. Тобто, перехрещення проїздів між паркомісцями із напрямками руху нанесені горизонтальною розміткою на території парковки є рівнозначними. За наведених обставин, на думку ОСОБА_1 , водій іншого автомобіля не мав підстав вважати, що рухається по головній дорозі, а вона не мала підстав вважати, що рухається по другорядній дорозі.

І таким чином відповідно до п. 10.11. ПДР у разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку. У нашому випадку до ТЗ №2 наближався ТЗ№1 (під керуванням ОСОБА_1 ) з правого боку, і навпаки до ТЗ №1 наближався ТЗ №2 із лівого боку, у зв`язку із чим обов`язок "Дати дорогу" для ТЗ №2 в особи, яка притягується до адмінвідповідальності, не виникав.

ОСОБА_1 не заперечувала факт наявності нанесеної на парковці дорожньої розмітку 1.13 ПДР, також вона не заперечувала, що бачила цю розмітку, однак з її пояснень випливає, що дану дорожню розмітку не потрібно враховувати та виконувати її вимоги, оскільки на її думку стоянка це є прилегла територія, і водії, рухаючись по прилеглій території повинні керуватись п. 10.11 ПДР.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , не знаходить підстав для задоволення її клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Приймаючи таке рішення, суд виходив з наступного: твердження ОСОБА_1 про те, що парковка (стоянка) є прилеглою територію, суд до уваги не бере та вважає надуманим, оскільки згідно визначення, прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них; Тобто стоянка з даного визначення виділяється як окрема частина території.

Щодо твердження ОСОБА_1 в тому, що водій автомобіля «Volkswagen» не мала підстав вважати, що вона рухається по головній дорозі, оскільки на парковці були відсутні дорожні знаки пріоритету, слід зауважити наступне. В даному судовому засіданні предметом розгляду є саме дії водія ОСОБА_1 а не дії водія ОСОБА_2 . Крім того що стосується відсутності на парковці дорожніх знаків, слід зауважити, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожньої розмітки, дорожніх знаків, світлофорів та регулювальника.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме схеми ДТП та наданих суду потерпілою стороною фото з місця події, на парковці (стоянці), де відбулося зіткнення, нанесена дорожня розмітка, яка врегульовує черговість проїзду автомобілів по території стоянки та поміж паркомісцями. На траєкторії руху автомобіля «Jeep» під керуванням ОСОБА_1 , нанесена дорожня розмітка 1.13, яка зобов`язує водіїв зупинитися і дати дорогу транспортним засобам, що рухаються перехрещуваною дорогою. Рух перехрещуванню дорогою, в даному випадку проїздом між паркомісцями, організований в обох напрямках, а тому, ОСОБА_1 , виконуючи вимоги дорожньої розмітки, повинна була надати дорогу автомобілю «Volkswagen», який наближався до неї зліва

Факт наявності дорожньої розмітки на парковці ОСОБА_1 не заперечувала. Достатніх та переконливих доказів того, що дана розмітка нанесена з порушеннями норм законодавства, суду не надала. Також остання не надала суду доказів того, що дії працівників поліції щодо складання протоколу та схеми ДТП, були незаконними.

Разом з тим, в судове засідання з`явилась водій ОСОБА_2 , яка суду пояснила, що рухалась по території парковки «Епіцентр», їздила там не один раз і чітко розуміла як на парковці організовано рух автомобілів. Рухалась проїздом між паркомісцями, розуміла що має перевагу в русі по відношенню інших автомобілів, які виїжджають на цей проїзд, оскільки на їх траєкторії руху нанесено дорожню розмітку 1.13, яка зобов`язовує їх надати дорогу, в даному випадку її автомобілю. Під`їжджаючи до примикання чергового виїзду, водій автомобіля «Jeep» не виконавши вимоги дорожньої розмітки виїхала на перехрещення проїздів та допустила ДТП.

Пояснення водія ОСОБА_2 повністю підтвердив представник потерпілої сторони, а саме власника автомобіля, який було пошкоджено - ОСОБА_3 . Він надав суду свої письмові доводи і міркування.

За результатами судового розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 своїми діями не виконала вимогу дорожньої розмітки 1.13, не надала дорогу ТЗ, що рухався по перехрещуваному проїзді.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується;

- відомостями, вказаними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 374130 від 13.07.2024 року, який на момент його розгляду в суді не скасований, та дії працівників поліції щодо його складання не визнані незаконними;

- схемою ДТП, з якою як вбачається з підпису ОСОБА_1 та відсутності будь-яких зауважень, остання погодилась та на якій чітко зазначено місце зіткнення, розташування автомобілів, а також дорожню розмітку 1.13;

- поясненнями іншого учасника ДТП, наданими в судовому засідання та письмовими поясненнями, наданими на місці події.

Надані письмові докази, пояснення відібрані в судовому засіданні, в сукупності суд вважає достатніми для прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного та враховуючи характер вчиненого порушення, особу ОСОБА_1 , обставини що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 судовій збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст. 40-1, 124, 283-285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовій збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.О. Вдовиченко