Справа № 583/3589/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 серпня 2024 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Сидоренко Р.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого директором ТОВ «АВТОСЕРВІС-КО» - керівником випробувальної лабораторії,

за ч. 1 ст. 127-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

установив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення директор ТОВ «АВТОСЕРВІС-КО» ОСОБА_1 12.06.2024 о 11.18 год. по вул. Транспортній, 44, в м. Охтирка, Сумської області, будучи директором ТОВ «АВТОСЕРВІС-КО» видав протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 01697-00128-24 на транспортний засіб марки «Renault Magnum», державний номерний знак НОМЕР_1 , з порушенням Порядку проведення ОТК, а саме на фотографії зовнішнього вигляду транспортного засобу зафіксовано відсутність верхнього елементу конструкції пристрою захисту від викидання з під коліс колісного засобу сторонніх предметів і бруду, які передбачені пунктом 6.8.13 розділу 6.8 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби, Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання».

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні інкримінованого у вину адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що він дійсно проводив перевірку зазначеного транспортного засобу за результатом якого був складений протокол. Вважає даний протокол законним, оскільки вказаний транспортний засіб був обладнаний пристроями захисту від викидання з-під коліс сторонніх предметів та бруду, як про це зазначено у п. 6.8.13 розділу 6.8 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби, Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання». Перевірку даного транспортного засобу він також проводив і попереднього року. Захисні пристрої даного транспортного засобу були аналогічними, проте, ніяких зауважень до попереднього протоколу не виникало. Наразі ж йому було повідомлено, про те, що пристрій має бути суцільний, а не із відсутньою верхньою його частиною, бо про це (зі слів) було вирішено перевіряючим органом на селекторній нараді. ДСТУ не вказує про те, що захист має бути суцільним.

Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КпАП України визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують адміністративну відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Статтею 256 КпАП України визначені вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення та відомості, які у ньому мають бути зазначеними.

Згідно вимог ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час розгляду справи встановлено, що особою, яка склала протокол про вчинення адміністративного правопорушення, не надані належні та достатні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127-1 КпАП України.

Так, матеріали про адміністративне правопорушення містять протокол про адміністративне правопорушення та не завірену копію листа на адресу начальника УПП в Сумській обл. ДПП О. Калюжного, адресант регіональний сервісний центр ГЦС МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГЦС МВС) у якому маються посилання на відомості, що інкримінуються у вину ОСОБА_1 та викладені у описовій частині протоколу про адміністративне правопорушення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний достатнім доказом по даній справі, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Не може бути достатнім доказом зазначених обставин і лист, оскільки він містить тільки посилання на прийняті рішення і не містить безпосередніх фактів та обставин. Крім того, лист надається у незавіреній належним чином копії, що також унеможливлює прийняття його як допустимого доказу по зазначеному матеріалу.

Натомість, інспектор при оформленні матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення не долучив до протоколу про адміністративне правопорушення протокол перевірки транспортного засобу, який, як зазначено у копії листа, визнавався недійсним; саме рішення у належній формі, про таке визнання; відомості про наявність повноважень у ОСОБА_1 на прийняття зазначеного рішення, оскільки вказане правопорушення може бути вчинене посадовою особою.

Хоча ОСОБА_1 і визнав у судовому засіданні факт складання ним протоколу перевірки технічно стану транспортного засобу, проте за відсутності вищезазначених доказів (протоколу перевірки транспортного засобу; самого рішення у належній формі, про таке визнання; відомостей про наявність повноважень у ОСОБА_1 на прийняття зазначеного рішення, тощо) із урахуванням не визнання ним вини через неможливість безпосереднього дослідження вказаних документів протокол про адміністративне правопорушення та незавірена копія листа не надають судді підстав прийти до висновку про доведеність вини.

Крім того, матеріалами не спростовані доводи ОСОБА_1 про те, що пунктом 6.8.13 розділу 6.8 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби, Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» вимагається наявність суцільних пристроїв захисту. Такі докази до матеріалів не долучені.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127-1 КпАП України суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

У п. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достатні докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 порушення зазначеного у протоколі.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 9, 91, 245, 251, 252, 283, 284, 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

постановив:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127-1КпАП України - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти діб з дня її винесення до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайсуд шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Охтирського міськрайонного суду Р.В.Сидоренко