Справа № 358/569/24 Головуючий в суді І інстанції - Лебединець Г.С.
Провадження № 33/824/3584/2024 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2024 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Лушкіна Юрія Петровича на постанову Богуславського районного суду Київської області від 20 червня 2024 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, громадянина України, працює: КП ШЕУ «Магістраль», дорожній робітник, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, 30.03.2024 року о 18-15 год ОСОБА_1 на автошляху м. Богуслав - с. Шупики керував автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу Drager Alkotest 6810. Результат тесту - 1.99 %о. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України та у відношенні нього був складений адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Богуславського районного суду Київської області від 20 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Лушкін Ю.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Богуславського районного суду Київської області скасувати та постановити нову, якою справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що оскаржувана постанова суду по справі винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необгрунтоване та надто суворе застосування стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необгрунтованою.

Так, відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, як доказ, безпосередньо в судовому засіданні досліджений не був, але при цьому суд послався на вказаний відеозапис як на основний доказ вини особи.

Таким чином, суд не мав права враховувати ті докази, які ним в судовому засіданні безпосередньо не досліджувалися. Врахування відеозапису прямо порушило право на захист ОСОБА_1 .

До того ж, під час судового розгляду справи, свідки заявлені стороною захисту, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 допитані не були.

Також, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності в матеріалах справи доказів здійснення психологічного тиску на ОСОБА_1 з боку співробітників поліції та ТЦК, оскільки, як вбачається з відеозапису нагрудної боді камери працівників поліції, ОСОБА_1 , не погодившись з результатом приладу Драгер, неодноразово виявляв згоду на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Натомість працівники поліції та ТЦК збивали з думки ОСОБА_1 на проходження такого огляду, запевняючи, що в лікарні результат буде гірший, та що він скоїв порушення ПДР, при зупинці не включив покажчик повороту. Проте, за даний вид порушення ПДР протокол працівниками поліції не складався, постанова не виносилась.

Таким чином, на думку захисту, такі дії працівників поліції та ТЦК, свідчать про факт психологічного тиску на ОСОБА_1 .

Крім того, судом першої інстанції не враховано доводи захисту щодо недопустимості доказу, а саме чеку Drager Alkotest 6810.

На вимогу сторони захисту, працівниками поліції надано до суду сертифікат та свідоцтво на прилад Drager Alkotest 6810. Однак із наданих документів не можливо встановити, що сертифікат та свідоцтво належить саме тому Drager Alkotest 6810, який застосовувався до ОСОБА_1 , оскільки в чеку не читається серійній номер. Працівники поліції могли надати сертифікат та свідоцтво від будь-якого іншого Drager Alkotest 6810.

Обґрунтовуючи рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції, як на доказ, послався зокрема на тест, зроблений за допомогою приладу "Drager Alcotest 6810", результат якого становив 1,99 %.

Проте, відповідно до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення Газоаналізатор "Drager Alcotest 6810" не містить оцінки відповідності та державної реєстрації. Між тим, відповідно до наказу МОЗ України від 10.02.2010 року N 95, строк дії свідоцтва приладу "Drager Alcotest 6810" про державну реєстрацію N 7261/2007 від 10.02.2010 року, вичерпаний 10.02.2015 року.

Таким чином, огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу марки "Drager Alcotest 6810", який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України.

Відтак, на думку захисника, наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, не підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження в справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що суддя місцевого суду при її розгляді вислухав пояснення порушника та його захисника дослідив письмові докази у справі, та, за відсутності жодних клопотань щодо дослідження додаткових доказів або виклику і допиту в суді свідків, постановив рішення на підставі наявних у провадженні доказів.

Так, частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується письмовими доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування свої висновків, а саме даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 130390 від 30 березня 2024 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та який будь-яких заперечень чи незгоди зі змістом протоколу не зазначив, незгоди з діями працівників поліції не вказав (а.с.3);

- в результаті тесту приладу Драгер від 30.03.2024 відповідно до якого результат тесту складає 1,99% (а.с.4);

- в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат огляду на стан сп`яніння - проба позитивна 1,99 %. В даному акті також зазначено, що ОСОБА_1 згоден з його результатом, про що свідчить його підпис (а.с.4);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.6);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.7,8).

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейських, на якому зафіксований огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння (а.с.11);

Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм п. 2.9 а) ПДР України, отже дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта про те, що суд допустив порушення, оскільки не допитав свідків, то апеляційний суд їх вважає необґрунтованими.

Так, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку поліцейськими були застосовані технічні записи відеозапису, а також були запрошені свідки. Тому в будь-якому випадку, порушень при проведенні огляду поліцейськими не було допущено і допит свідків в суді не може вплинути на суть прийнятого судом рішення.

Посилання апелянта на те, що на нього здійснювався тиск з буку працівників поліції не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Як вбачається із відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейських, вони дуже ввічливо та терпляче поводили себе під час спілкування з ОСОБА_1 та його товаришем, хоча останні постійно провокували конфлікт і не реагували на зауваження поліцейських з приводу своєї поведінки.

Доводи апелянта про те, що чек «Драгера» є недопустимим доказом, також не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду . Так, на аркуші справи 4 міститься акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де зазначений результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння і його згода з даним результатом. Крім того, як вбачається із відеозапису події, ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими визнавав, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Посилання в апеляційній скарзі на сертифікати та свідоцтво на прилад «Драгер» не може бути прийнято судом апеляційної інстанції, оскільки вони в матеріалах провадження відсутні.

Відтак, на переконання апеляційного суду, в матеріалах справи є достатні та належні докази, які за своїм змістом є логічними й послідовними, та такими стверджується факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та керування у такому стані транспортним засобом.

Щодо доводів апелянта про те, що суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, то такі на думку суду є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції врахував докази, яка містяться в матеріалах справи та інші обставини, які мали місце в даній справі.

Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в судді апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи.

Суддя районного суду всебічно, повно та об`єктивно дослідив та з`ясував усі обставини справи, та зробив обґрунтований висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді першої інстанції є законною й обґрунтованою, прийнятою у відповідності до вимог процесуального закону, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Лушкіна Юрія Петровича - залишити без задоволення.

Постанову Богуславського районного суду Київської області від 20 червня 2024 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Рудніченко