Провадження № 3-зв/127/19/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2024 р.м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Романчук Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І.Е. у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І.Е. у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Заява про відвід мотивована тим, що суддя Борисюк І.Е. відмовила в задоволенні клопотання про об`єднання проваджень у справах про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. ст. 130, 124, 122-4 КУпАП в одне провадження, чим погіршила його процесуальне становище.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви про відвід повідомлялися належним чином.

Разом з тим, ОСОБА_1 надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути заяву про відвід у його відсутності, також долучив письмові пояснення.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне розглянути заяву у відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання, на підставі наявних у справі доказів.

Суд зазначає, що питання про відвід судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, не врегульовано нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про безсторонність суду.

Враховуючи викладене, а також вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», відповідно до яких суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права, суд вважає, що розгляд заяви про відвід судді у справі про адміністративне правопорушення є можливим та таким, що направлений на захист прав особи щодо розгляду його справи безстороннім судом.

Крім того, з врахуванням вимог ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 7, ст. 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо гарантування доступу до правосуддя з метою забезпечення захисту прав, свобод та інтересів осіб незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону, необхідно керуватись принципом верховенства права та загальними засадами судочинства з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка відносить справи про адміністративне правопорушення до категорії "кримінального провадження".

У зв`язку з наведеним при розгляді заяви про відвід слід керуватися за аналогією права відповідними положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Суд зазначає, що згідно положень частини 1 статті 81 Кримінального процесуального кодексу України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Суд зазначає, що підстави для відводу судді визначені статтею 75 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно положень ч. 5 ст. 80 Кримінального процесуального кодексу України відвід повинен бути вмотивованим.

Як вбачається із заяви про відвід судді, заява мотивована тим, що суддя Борисюк І.Е. відмовила в задоволенні клопотання про об`єднання проваджень у справах про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. ст. 130, 124, 122-4 КУпАП в одне провадження, чим погіршила його процесуальне становище.

Як вбачається із заяви про відвід, в заяві висловлено незгоду із процесуальним рішенням судді, разом з тим, в заяві про відвід не вказано обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості судді. Натомість, в заяві про відвід висловлено незгоду заявника із прийнятим суддею рішенням про відмову у задоволенні клопотання, однак незгоду заявника із прийнятим суддею рішенням суд не може визнати обставиною, яка б свідчила про наявність упередженості судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Під час розгляду заяви про відвід судом не встановлено, а заявником не доведено наявність обставин, які б викликали сумнів в неупередженості судді та унеможливлювали ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі, доводи, викладені в заяві про відвід, не містять достатньо підстав, що вказують на необ`єктивність чи упередженість судді.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в заяві про відвід не вказані підстави для відводу судді, передбачені ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України, а доводи, викладені в заяві про відвід, не містять доказів, які б свідчили про обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості судді.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заява про відвід є необґрунтованою, а тому в задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», ст. ст. 2, 6, 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. ст. 75, 80 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І.Е. у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя