Провадження № 3/638/5039/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 серпня 2024 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Смирнов В.А., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшов з Управління патрульної поліції в Харківської області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тимчасово не працює, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ч.1 ст.122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

21 червня 2024 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (Справа №638/11634/24, Провадження № 3/638/5048/24).

Також, 21 червня 2024 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (Справа №638/11607/24, Провадження № 3/638/5039/24).

Постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 серпня 2024 року об`єднано в одне провадження справу про адміністративні правопорушення №638/11634/24, провадження № 3/638/5048/24 та справу про адміністративні правопорушення №638/11607/24, Провадження № 3/638/5039/24. Об`єднаній справі присвоєно єдиний унікальний №638/11607/24.

Відповідно Протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №901715 від 18 червня 2024 року, 17 червня 2024 року о 22 год. 35 хв в м. Харкові по вул. Клочківська, 370 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Nissan Micro, державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. За що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно Протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №902848 від 18 червня 2024 року , 18 червня 2024 року о 01 год. 46 хв в м. Харкові по вул. Клочківська, 111А водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Nissan Micro, державний номерний знак НОМЕР_2 не виконала вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору та увімкнення спеціального звукового сигнала, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала письмові пояснення, в яких пояснила, що 17 червня 2024 року біля 22 год. 00 хв. її бабусі стало погано, оскільки в неї онкологія, викликали швидку допомогу, але після уколу краще їй не стало. Тому ОСОБА_1 була змушена поїхати до своїх родичів в район станції переливання крові, що знаходиться на Олексіївській окружній за рідкісним знеболюючим Иксужева (Деносумад), щоб зробити укол бабусі, оскільки цей препарат відпускають лише за рецептом і придбати його в цей час було неможливо. Отримавши від родичів потрібні ліки вона вимушена була повертатися під час комендантської години від чого дуже нервувала. Працівникам поліції, які зупинили її вона пояснила, що їздила за препаратом та повертається до дому, де її чекає хвора людина. Не дивлячись на це працівники поліції затримали її на досить тривалий час, возили на якісь обстеження, перевіряли документи, після цього виписали якийсь протокол та відпустили та повідомили що вона може їхати додому на своїй машині. Вказане її цілком задовільнило, оскільки вона дуже поспішала додому до хворої людини. Можливо внаслідок цього вона їхала швидко та не помітила, що позаду її машини знову увімкнулися проблискові вогні на авто поліції. Оскільки вона нервувала та поспішала, тому не помітила та не зупинилася, оскільки вважала що виконує невідкладне завдання по терміновому наданню знеболюючих ліків. Вже біля під`їзду до неї підійшли співробітники поліції та виписали якийсь протокол, зміст та підставу якого вона не зрозуміла. Вказує, що знаходилася у тверезому стані, посилаючись на результат аналізу «Сінево». Вказує, що дуже нервувала, оскільки поспішала до хворої людини, можливо щось зробила не так, але як законослухняний громадянин готова понести законом передбачене покарання.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Мазепа Геннадій Борисович, в судовому засіданні просив закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки вона не перебувала у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом аналізу та ставить під розумний сумнів Висновок наданий працівниками поліції. Щодо адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення пояснив, що ОСОБА_1 дуже поспішала, дійсно могла не замітити проблискові маячки, ввімкнені на авто поліції, щиро кається у цьому адміністративному правопорушенні та просить суворо не карати.

Дослідивши пояснення та дослідивши надані суду матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положення ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст.7 КУпАП, кожній особі, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

В диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП зазначено: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дослідивши пояснення та дослідивши надані суду матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положення ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст.7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Статтею 130 ч.1 КУпАП зазначено: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або

Проаналізувавши адміністративний матеріал за ч.1 ст.130 КУпАП суд не знайшов належних та допустимих доказів факту вчинення ОСОБА_1 діяння передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та наявність в діянні ОСОБА_1 , всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння і не заперечує цього. Разом з тим до матеріалів справи надано результати досліджень лабораторії «Сінево», з яких вбачається що ОСОБА_1 18 червня 2024 року пройшла здала кров на вміст алкоголю та за результатом дослідження визначення етанолу в крові 0.00.

Тобто, для того аби притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП необхідно встановити факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Разом з тим, в адміністративних матеріалах такі докази відсутні.

Адміністративне обвинувачення є наслідком будь-яких діянь особи противоправного характеру проти суспільства, громадського порядку, власності, прав і свобод громадян, встановленого порядку управління.

Адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість, винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення (проступку) зобов`язані (ст. 251 КУпАП) доводити посадові особи, які мають право складати протокол та мають повноваження притягати до адміністративної відповідальності.

У адміністративному матеріалі відсутні належні докази, які б свідчили, що в діях ОСОБА_1 є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

У рапорті поліцейського міститься аналогічна інформація тій, що зазначена в Протоколі. Свідки не залучалися.

Інших документів, або доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративний матеріал не містить.

Суд позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення та не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyevaу Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinу.Russia») заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі на шкоду особі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції.

Таким чином, провадження за ч.1 ст.130 КпАП України у відношенні ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП знайшла своє підтвердження в матеріалах адміністративного матеріалу.

18 червня 2024 року о 01 год. 46 хв в м. Харкові по вул. Клочківська, 111А водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Nissan Micro, державний номерний знак НОМЕР_2 не виконала вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору та увімкнення спеціального звукового сигналу.

Обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч.1 ст.122-2 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме:

1 )Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №902848 від 18 червня 2024 року, згідно якого 18 червня 2024 року о 01 год. 46 хв в м. Харкові по вул. Клочківська, 111А водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Nissan Micro, державний номерний знак НОМЕР_2 не виконала вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору та увімкнення спеціального звукового сигнала, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122-2 КУпАП.

2) Рапортом поліцейського

3) Відеозаписом наданим до матеріалів справи, з якого вбачається що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом та не виконала вимогу про зупинку працівників поліції про зупинку транспортного засобу.

Суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Згідно положень ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, суд вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати, адміністративне стягнення, в межах санкції ч.1 ст.122-2 КУпАП, у виді штрафу.

Також, суд приходить до висновку, що в даному випадку таке стягнення, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для накладення інших, більш суворих, видів стягнень.

Відповідно доположень ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23 рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.40-1, ч.1 ст.122-2 ч.1ст.130, 221, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тимчасово не працює, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 адміністративне стягнення за ч.1 ст.122-2 КУпАП у виді штрафу в у розмірі 9 (дев`ять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), що становить 153 (сто п`ятдесят три) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тимчасово не працює, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Відповідно до частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення Постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку статті 308 КУпАП, тобто примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м.Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя В.А. Смирнов