Житомирський апеляційний суд
Справа №283/399/24 Головуючий у 1-й інст. Ярмоленко В. В.
Номер провадження №33/4805/633/24
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Дмитрієва Артура Ігоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Малинського районного суду Житомирської області від 21 лютого 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Малинського районного суду Житомирської області від 21 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 02.02.2024 близько 13 год. 23 хв. ОСОБА_3 в м. Малині Житомирської області по вул. 14 ОМБ, 12 керував автомобілем марки «ВАЗ 2103», державний номерний знак НОМЕР_1 , з вираженими ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей звужені, не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Дмитрієв А.І., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Зокрема, зазначив, що суд першої інстанції розглянув справу у його відсутність та відсутність ОСОБА_1 , не зважаючи на подане ним клопотання про відкладення розгляду справи, чим порушено право ОСОБА_1 на захист. Також, вказав, що відеозапис не є належним доказом, оскільки є неповним та не відображає всіх обставин події. Звернув увагу, що працівники поліції своїми незаконними діями ввели в оману водія, що стало наслідком відмови останнього від проходження огляду. При цьому, всю розмову з ОСОБА_1 уповноважені особи не записували з метою приховання своїх незаконних дій. Окрім того, на думку захисника, долучена до матеріалів справи постанова серії ББА №324945 від 02.02.2024, як доказ порушення ОСОБА_1 ПДР, є незаконною, оскільки така не складалася у присутності його підзахисного, не підписувалась ним, а наявні в постанові підписи є підробленими працівниками поліції. Зазначена постанова є предметом оскарження у суді. Також вказав на практику суду апеляційної інстанції щодо наслідків незаконної зупинки транспортного засобу.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що усунув недоліки апеляційної скарги, а саме, долучив документи на підтвердження повноважень надання правової допомоги ОСОБА_1 в апеляційному суді.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу по адміністративне правопорушення від 02.02.2024, серії ААД №399075 вбачається, що 02.02.2024 близько 13 год. 23 хв. ОСОБА_1 в м. Малині Житомирської області по вул. 14 ОМБ, 12 керував автомобілем марки «ВАЗ 2103», державний номерний знак НОМЕР_1 , з вираженими ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей звужені, не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у медичному закладі.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п.12).

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться: у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення від 02.02.2024 (а.с.2); направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість до КНП «Малинська міська лікарня» ММР від 02.02.2024 (а.с.6); розписці про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП (а.с.3); копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №324945 від 02.02.2024 (а.с.5); відеозаписі фіксації обставин події (а.с.7).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дослідив всі докази у справі, проаналізував їх, надав належну оцінку кожному з них, їх сукупності у взаємозв`язку та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що дії працівників поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення були незаконними, спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника патрульної поліції, з якого вбачається, що на чітку пропозицію уповноваженої особи пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, не зважаючи на те, що йому були роз`яснені наслідки такої відмови. При цьому, зупинка автомобіля, яким керував ОСОБА_1 була обумовлена порушенням водієм Правил дорожнього руху, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії ББА №324945 від 02.02.2024, яка підписана ОСОБА_1 . Окрім того, неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння чи в іншому неадекватному стані, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п.2.5 ПДР України , про що правильно зазначив суд першої інстанції. Тому, подальше скасування постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за порушення ПДР на правильність висновків суду не впливає.

Апелянтом не були спростовані об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу, який містить фіксацію обставин, які мають значення для справи та які є достатніми для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у діях ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає, що огляд на стан сп`яніння водія проведений з дотриманням вимог ст.266 КУпАП, тому підстав вважати його недійсним немає.

Протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.

Посилання захисника на неправомірні дії працівників поліції під час огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, введення його в оману та схиляння до відмови від проходження такого, не знайшли свого підтвердження. Відеозапис таких обставин не містить, ОСОБА_1 будь-яких заперечень щодо дій працівників поліції не виказував та в поясненнях до протоколу про адміністративне правопорушення не зазначав. Протокол ним підписаний без будь-яких зауважень. Доказів того, що дії працівників поліції були предметом оскарження або звернення до правоохоронних органів, ОСОБА_1 або його захисник не надали.

Посилання захисника на ту обставину, що ОСОБА_1 постанову серії ББА №324945 від 02.02.2024 не підписував, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки належних доказів службового підроблення з боку працівників поліції на час апеляційного розгляду надано не було.

Крім цього, апеляційний суд зауважує, що судом першої інстанції належним чином повідомлено осіб, які беруть участь у справі, про її розгляд та надано достатньо часу для підготовки до участі у справі захиснику, а тому підстав вважати, що було порушено право на захист ОСОБА_1 не має. Окрім того, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисник не були позбавлені права апеляційного оскарження судового рішення, яке реалізували. Під час апеляційного розгляду були враховані та оцінені всі доводи апеляційної скарги та пояснення захисника, які учасники справи не змогли висловити в суді першої інстанції, а також оцінені докази, наявні в матеріалах справи.

Судове рішення, на яке в апеляційній скарзі послався захисник, преюдиційного значення для вирішення даної справи не має.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винність ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Клопотання адвоката Дмитрієва Артура Ігоровича, про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Малинського районного суду Житомирської області від 21 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Дмитрієва Артура Ігоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Малинського районного суду Житомирської області від 21 лютого 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М. Галацевич