П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М УКРА Ї Н И

Справа № 362/1488/24
Провадження №33/824/3080/2024
08 серпня 2024 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Стрижеус А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 16.02.2024 року Серії ВАД №585352, 16.02.2024 о 21 год. в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , перебуваючи в нетверезому стані, ображав нецензурною лайкою свою дружину ОСОБА_2 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 10 (десять) діб.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору.

Не погодившись з прийнятою постановою, 14 травня 2024 року ОСОБА_1 через суд першої інстанції подано апеляційну скаргу, до вказаної апеляційної скарги було долучено заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду. Вказує, що постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2024 року отримав 07 травня 2024 року у поштовому відділенні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у вигляді адміністративного арешту на строк 10 діб змінити, призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у межах санкції ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи та встановивши викладені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження обставини, суд дійшов до висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те що постанова підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд належним чином не обґрунтував накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту а не накладення штрафу, який передбачає санкція статті.

Також зазначає, що апелянт був відсутній під час судового засідання та був позбавлений можливості повідомити суду про наявність пом`якшуючих обставин у справі, а саме: щире каяття; можлива втрата роботи у зв`язку з арештом; перше притягнення до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги.

Під час розгляду даної справи, судом досліджувались: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 585352 від 16.02.2024, що складено відповідно до вимог КУпАП та в якому зафіксовано фактичні обставини скоєного правопорушення; протокол прийняття заяви ОСОБА_2 від 16.02.2024, в якій вона вказала, що 16.02.24 о 21 год. її чоловік ОСОБА_1 , перебуваючи в нетверезому стані, почав ображати нецензурною лайкою її та дітей, вчиняв психологічний тиск. Дані дії вчиняє на постійній основі; письмові пояснення ОСОБА_4 від 16.02.2024, відповідно до яких 16.02.2024 його батько ОСОБА_1 прийшов додому в нетверезому стані, останнім часом він зловживав спиртними напоями і на ґрунті цього вчиняв сімейні сварки, ображав його та його маму нецензурною лайкою, морально знущався, чинив проти них психологічне насильство, також ображав його сестру;письмові пояснення ОСОБА_2 від 16.02.2024, в яких вона вказала, що 16.02.2024 близько 20 год. 00 хв. чоловік - ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство, а саме: принижував, обзивав нецензурними висловами, здійснював психологічний тиск, провокував лайку. Чіпляння відбуваються систематично впродовж останніх п`яти років, чим завдає шкоди психологічному стану. Свідками домашнього насильства є діти та мати похилого віку, яких він також принижує та обзиває; письмові пояснення ОСОБА_1 від 16.02.2024, відповідно до яких 16.02.2024 на ґрунті побутових негараздів вчинив сварку з своєю дружиною ОСОБА_2 , в ході якої ображав і погрожував, перебував в стані алкогольного сп`яніння; письмові пояснення ОСОБА_5 від 16.02.2024, в яких вона вказала, що 16.02.2024 її батько ОСОБА_1 прийшов додому в нетверезому стані, розпочав сваритися нецензурною лайкою і ображати всіх. Останнім часом її батько ніде не працює і зловживає спиртними напоями, відносно сім`ї чинить психологічне насильство, на зауваження не реагує.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відповідні докази, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП.

Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Положенням ст. 124 КУпАП встановлено, що до адміністративної відповідальності можуть бути притягнуті учасники дорожнього руху, які порушили правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд надав оцінку доказам та твердженням, які представник подав до суду апеляційної інстанції, та приходить до висновку:

Щодо доводів апелянта про те, що апелянт був відсутній під час судового засідання та був позбавлений можливості повідомити суду про наявність пом`якшуючих обставин у справі, а саме: щире каяття; можлива втрата роботи у зв`язку з арештом; перше притягнення до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи повістку про дату та час судового засідання апелянт отримав за номером телефону 05 березня 2024 року (а.с. 12). Також судову повістку про час та дату судового засідання було направлено на поштову адресу ОСОБА_1 , та була вручена 11 березня 2024 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 13-14).

Відповідно до статті 268 КУпАП Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

Отже доводи апелянта про те, що апелянт був відсутній під час судового засідання та був позбавлений можливості повідомити суду про наявність пом`якшуючих обставин у справі, є необґрунтованими, оскільки він був повідомлений про час та місце судового засідання належним чином, тобто він не був позбавлений можливості явитись в судове засідання та надати свої заперечення в суді першої інстанції.

Щодо доводів апелянта про те, що суд належним чином не обґрунтував накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту а не накладення штрафу, який передбачає санкція статті.

Відповідно до статті 173-2 вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Санкцією статті 173-2 передбачене покарання у вигляді арешту терміном на 10 діб, проте вказана стаття також і передбачає покарання у вигляді штрафу.

Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містить обґрунтованих даних, на підставі яких суддя дійшов висновку про необхідність застосування арешту терміном на 10 діб.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладені стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини. Майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжають відповідальність.

Разом з тим, пом`якшуючі обставини напряму не регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4, 7 та 11 до Конвенції» ратифіковано вказану Конвенцію.

Порядок реалізації Конвенції та рішень ЄСПЛ визначено Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Відповідно до ч. 1 ст. 17 даного Закону, суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права.

Виходячи із правової позиції ЄСПЛ, який за певних умов також поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження і на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12); рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), зазначає, що на цю категорію справ поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість апеляційному суду застосувати аналогію закону при перегляді постанови судді суду першої інстанції за виключними обставинами, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП інші норми закону, зокрема положення КПК, які регламентують відповідні правовідносини, так як КУпАП не передбачає порядку і процедури перегляду справ за виключними обставинами, хоча згідно міжнародних норм права це є невід`ємним правом особи (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), а для суддів усіх інстанцій важливим елементом законного і справедливого правосуддя, оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Так, як встановлено рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України», провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції. У справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.

З огляду на викладене вище та приймаючи до уваги норми прямої дії Конституції України, положення національного законодавства, а також міжнародно-правові договори та рішення Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, суддя приходить до висновку, що реалізація права на судовий захист, шляхом подання заяви про перегляд рішення у даній справі підлягає регулюванню за аналогією закону.

Оскільки, провадження у справах про адміністративне правопорушення вважається кримінальним до нього застосовуються норми Кримінального процесуального кодексу України, які передбачають перегляд рішення за нововиявленими обставинами та містять перелік даних обставин.

Відповідно до статті 66 КК України при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються: 1) з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; 2) добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди; 2 - 1 ) надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення; 3) вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім; 4) вчинення кримінального правопорушення жінкою в стані вагітності; 5) вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин; 6) вчинення кримінального правопорушення під впливом погрози, примусу або через матеріальну, службову чи іншу залежність; 7) вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого; 8) вчинення кримінального правопорушення з перевищенням меж крайньої необхідності; 9) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації, поєднане з вчиненням кримінального правопорушення у випадках, передбачених цим Кодексом.

При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Враховуючи викладене суд дійшов до думки, що ОСОБА_1 , щиро кається в адміністративному порушення, визнає винну та готовий понести покарання.

Також суд враховує, що перше притягнення до адміністративної відповідальності та можлива втрата роботи також є пом`якшуючими обставинами.

Отже вказані обставини на думку суду свідчать про те, що ОСОБА_1 , визнав вину та у майбутньому не буде здійснювати адміністративні правопорушення.

Тому суд дійшов до висновку та посилаючись на пом`якшуючі обставини, що зміна виду адміністративного покарання не буде нести суспільної загрози для оточуючих.

Розглянувши справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції не з`ясував вказаних обставин та наклав стягнення, яке за своєю суворістю не відповідає обставинам вчиненого правопорушення та особі винного.

Відповідно до статті 32 КУпАП адміністративний арешт Адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень на строк до п`ятнадцяти діб. Адміністративний арешт призначається районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею).

Разом з тим, вид адміністративного покарання встановлюється судом враховуючи обставини справи та наявними матеріалами.

З урахуванням обставин вчиненого правопорушення та особи порушника, суд апеляційного інстанції, діючи у відповідності до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, вважає правильним змінити рішення суду першої інстанції в частині накладення адміністративного стягнення та призначити ОСОБА_1 за ст. 173-2 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу, що буде достатнім для запобігання ним нових правопорушень.

З цих підстав апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2024 року- задовольнити.

Постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2024 рокуякою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 10 (десять) діб- змінити.

Пом`якшити накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення до штрафу штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 340 гривень.

В іншій частині постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Стрижеус