ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2024 Справа №607/15183/24 Провадження №3/607/6608/2024

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунець Н.Р., розглянувши матеріали, що надійшли з Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №164344 від 07 липня 2024 року, гр. ОСОБА_1 06 липня 2024 року близько 23 год. 30 хв. перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, відносно рідного брата ОСОБА_2 , а саме виражав в його сторону словесні образи, погрози та наніс кілька ударів в область голови та тулуба, наслідок чого могла бути завдана шкода його психічному та фізичному здоров`ю, чим порушив п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидії домашньому насильству» та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав та зазначив, що він жодного домашнього насильства стосовно брата не вчиняв, натомість 06 липня 2024 року брат прийшов додому з видимими тілесними ушкодження та перебував у нетверезому стані, з приводу чого між ними виник словесний конфлікт.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної та потерпілої, оцінюючи зібрані по справі докази в їх повній сукупності, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку:

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 1 ст. 1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Тобто, з об`єктивної сторони дане правопорушення характеризується вчиненням будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дитина, яка постраждала від домашнього насильства особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Відповідно до пунктів 3, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно п. 17 ч. 1 ст. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Таким чином Законом встановлено, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Зокрема, психологічне насильство має місце тоді, коли словесні образи, погрози, приниження тощо викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, домашнє насильство є правопорушенням із матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є настання відповідних суспільно-небезпечних наслідків у виді шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого або реальної можливості заподіяння такої шкоди, тобто такої, що об`єктивно могла настати, але не настала через незалежні від волі кривдника обставини.

Таким чином, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- відомостями зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №164344 від 07 липня 2024 року;

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.07.2024, згідно якого ОСОБА_2 повідомив, що 06 липня 2024 року його рідний брат ОСОБА_1 близько 23 год. 30 хв. перебуваючи за місце спільного проживання вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме висловлював словесні образи, погрози, а також наніс кілька ударів в область голови та тулуба. Від проходження СМЕ відмовляється;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 07 липня 2024 року, згідно яких 06 липня 2024 року він перебував у себе вдома, де близько 23 год. 30 хв. сидів за столом в сімейному колі святкував свій день народження та вживав алкогольні напої. Під час розпивання алкогольних напоїв у нього із його старшим братом виникла словесна суперечка, в ході якої останній вчинив щодо нього домашнє насильство фізичного та морального характеру, що виразилось в нанесенні йому ударів та словесних обрах в його сторону нецензурною лексикою;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 07 липня 2024 року, в яких останній повідомив, що 06 липня 2024 року у вечірню пору доби він перебував по місцю свого проживання та близько 23 год. 00 хв. прийшов його брат ОСОБА_2 у нетверезому стані. Оглянувши його він побачив на його обличчі тілесні ушкодження. Після цього через деякий час у них виникла словесна суперечка в ході якої брат погрожував йому, що вранці 07 липня 2024 року брат піде у поліцію та напише на нього заяву про те, що він наніс йому тілесні ушкодження;

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 07 липня 2024 року, відповідно до яких 06 липян 2024 року у вечірню пору доби вона була дома у себе у кімнаті і близько 23 год. 30 хв. почула сварку у вітальні. Коли прийшла у вітальню то побачила конфлікт між її синами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а саме останній ображали один одного нецензурною лайкою. Проте на її прохання вони припинили конфлікт. Крім того, зайшовши в кімнату вона побачила на обличчі ОСОБА_2 тілесні ушкодження;

- формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 07 липня 2024 року, проведеною із потерпілою особою ОСОБА_2 , за результатами якого, працівником поліції визначено низький рівень небезпеки;

- відомостями зазначеними у терміновому заборонному приписі серії АА №331848 від 07 липня 2024 року, стосовно кривдника ОСОБА_1 , згідно з яким, останньому заборонено в будь який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_2 строком на 10 діб;

- електронним рапортом інспектора чергового Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області Савчук Москаль Л.В. від 07 липня 2024 року, згідно якого 07 липня 2024 року о 09 год. 00 хв. надійшло повідомлення лікаря ОСОБА_4 , про те, що в травмпункт звернувся ОСОБА_2 , та повідомив, що 06 липня 2024 року близько 23 год. 00 хв. його побив рідний брат ОСОБА_5 , 24 роки за місцем спільного проживання. Діагноз: 3ЧМТ, СГМ?, забій кровопідплив лівого ока, верхньої губи, забій правої кисті. Поліцейськими Тернопільського РУП прибувши за вказаною адресою було виявлено ОСОБА_2 , який повідомив, що його рідний брат ОСОБА_1 , 06 липня 2024 року вчинив відносно нього домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме ображав та вчинив бійку вході якої завдав кілька ударів в область голови та тулуба. Від проходження СМЕ заявник відмовився.

Таким чином дослідженими письмовими доказами встановлено, що 06 липня 2024 року ОСОБА_1 за адресою спільного проживання АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого брата ОСОБА_2 , домашнє насильство психологічного характеру, зокрема, виражався в його сторону нецензурною лайкою, ображав та погрожував, чим спричинив емоційну невпевненість останнього та завдав шкоди його психічному здоров`ю.

При цьому заперечення ОСОБА_1 на увагу не заслуговують, оскільки такі спростовані наявними в матеріалах справи доказами, які в повній мірі узгоджуються між собою та в сукупності доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з тим, в ході розгляду справи судом не встановлено факту вчинення ОСОБА_1 по відношенню до брата ОСОБА_2 домашнього насильства фізичного характеру, оскільки жодних доказів на підтвердження таких обставин, окрім письмових пояснень ОСОБА_2 матеріали справи не містять, відтак суд вважає необґрунтованим інкримінування ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення ВАД №164344 від 07 липня 2024 року вчинення ним домашнього насильства фізичного характеру відносно брата ОСОБА_2 .

За вказаних обставин приходжу до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру (погрози, образи, тощо), внаслідок була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності

При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, характеризуючі дані ОСОБА_1 , відсутність обставин, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення, вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно ст. 401 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення у проваджені у справі про адміністративне правопорушення, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Таким чином, вважаю, що з ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 605,60 грн.

Керуючись статтями ч. 2 ст. 33, 35, ст. 40-1, ч. 1 ст. 173-2, ст. ст. 245, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяН. Р. Кунець