Справа №: 307/3538/24
Провадження № 3/307/1615/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2024 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Сас Л.Р., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Кустря М.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

встановила:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 15 серпня 2024 року інспектором СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області Лазуром Р.С., ОСОБА_1 15 серпня 2024 року приблизно о 06 год. 10 хв. по вул. Чкалова у с. Грушово Тячівського району Закарпатської області вчинив злісну непокору працівникам поліції, а саме не виконував законні вимоги працівників поліції шарпав за формений одяг та висловлювався нецензурною лайкою, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП України.

Під час розгляду справи захисник ОСОБА_1 - адвокат Кустрьо М.М. пояснив, що ОСОБА_1 жодної непокори працівникам поліції не вчиняв, натомість, працівники поліції під час проведення обшуку в будинку перевищили службові повноваження пошкодили двері в будинку, чим спричинили майнову шкоду, у зв"язку із чим мати ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася із відповідною скаргою до правоохоронних органів, на підтвердження чого долучив копію скарги та фотографії пошкодженого майна.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід дійти висновку про закриття вказаної справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення керуючись таким.

Згідно з п. 2) ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, ст. 185 КУпАП передбачено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків.

Відтак, відповідно до ст. 185 КУпАП, злісна непокора повинна проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків. Саме на таке тлумачення посилається й Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11.10.2011 №10-рп/2011.

З матеріалів справи вбачається, що в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП не розкрито об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, зокрема, відсутнє посилання на те, від виконання яких саме вимог працівника поліції відмовився ОСОБА_1 в чому вона полягала та у зв`язку з чим його відмову слід вважати злісною непокорою.

Крім цього, обставини, які викладені в протоколі також не відображають всіх наведених ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається судом на підставі протоколу про адміністративне правопорушення і лише в межах визначеного у ньому обсягу (обвинувачення) встановлених і зазначених у протоколі обставин та кваліфікації дій особи. Суд не може самостійно встановлювати склад адміністративного правопорушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 пояснила, що 15 серпня 2024 року зранку вона пішла на город, і двері в будинку замкнула ключем. У той час в будинку спали її син ОСОБА_1 та його дівчина ОСОБА_3 . Через деякий час зателефонував син та повідомив, що прийшли працівники поліції проводити обшук і необхідно, щоб вона прийшла і відкрила двері, оскільки ключа в нього не було. Також вона чула по телефону як її син говорив до когось : « ОСОБА_4 , що ти робиш, не вибивай двері, мати вже йде». Коли вона повернулася додому, то виявила розбиті двері, а її сина кудись відвезли. Після чого подала скаргу на неправомірні дії працівників поліції під час проведення обшуку.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що 14 серпня 2024 року вона приїхала до ОСОБА_1 і залишилася в нього ночувати. Приблизно о 6 годині ранку вони проснулися від того, що почули гуркіт та стук у двері. ОСОБА_1 казав: "Міша Веклинець не ламай двері", однак працівники поліції вибили двері, зайшли в будинок, ОСОБА_1 сам ліг на землю, після чого його забрали в машину, а вона залишилася вдома. Після того як прийшла мати ОСОБА_1 ОСОБА_2 працівники поліції почали проводити обшук в будинку.

Приймаючи до уваги те, що суд розглядає справу про вчинення адміністративного правопорушення в межах і на підставі протоколу, складеного уповноваженими органами, будь-які докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відсутні, сам по собі протокол не є доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ураховуючи наведене, в діях ОСОБА_1 відсутній склад такого адміністративного правопорушення як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП,

постановила:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.Р.Сас