Яготинський районний суд Київської області
Cправа №: 382/879/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2024 року Суддя Яготинського районного суду Київської області Кисіль О.А.,розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

За протоколом про адміністративне правопорушення від 12.05.2024 року (серії ААД №020548) 12 травня 2024 року о 11 год. 20 хв. в Київській області в м. Яготин по вул. Незалежності 105 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen caddy д.н.з. НОМЕР_2 не вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Ford Mondeo д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Який рухався попереду. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Крім того на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 12.05.2024 року (серії ААД №020547) 12 травня 2024 року о 11 год. 20 хв. в Київській області в м. Яготин по вул. Незалежності 105 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen caddy д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 6810» Результат огляду 2,18 ‰, тест №567. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, чим порушив п. 2.9. а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 на розгляд справи про адміністративне правопорушення передбаченест.124 КУпАП про не з`явився.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні Смірнов проти України (рішення від 08.11.2005 року у справі Смірнов проти України , заява № 36655/02), у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється у залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Також, у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення від 16 лютого 2017 року у справі Каракуця проти України ( Karakutsya v. Ukraine ), заява № 18986/06, § 71).

Про надходження на розгляд суду вказаної справи було повідомлено прокурора Яготинського відділу Бориспільської окружної прокуратури Київської області. Прокурор не скористався правом на участь у розгляді справи. Участь прокурора у вказаній категорії справ не є обов`язковою відповідно до ст. 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Відсутність прокурора при розгляді справи не перешкоджає її розгляду по суті та не є підставою для закриття провадження в справі через відсутність події і складу адміністративного правопорушення відповідно до ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП). Крім того, відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення відсутність прокурора при розгляді справи не є підставою для відмови судом щодо встановлення обставин та наявності/відсутності складу адміністративного правопорушення в діях/бездіяльності особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник ОСОБА_1 адвокат Вак О.В. в судовому засіданні надала повноваження до справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та письмові пояснення з котрих вбачається, що вищевказану вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не визнає, оскільки транспортним засобом він у стані алкогольного сп`яніння не керував.

Як вбачається із відеозапису, працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 його прав щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі у разі не згоди з результатом огляду, що є порушенням Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а також ст. 266 КУпАП.

Разом з тим, ОСОБА_1 в присутності поліцейських, виявляв свою незгоду із проведеним оглядом, однак працівники поліції долучили до матеріалів справи відеозапис, який не відображав його повної розмови із поліцейськими.

При цьому, додані до протоколу матеріали відеозапису мають фрагментарний характер та не відображають всіх обставин справи, зокрема слід звернути увагу на те, що відеозапис № 0GRPP__0009A завершується о 12:05, в той час коли наступний відеозапис №00COG__0001A розпочинається із інтервалом майже 40 хвилин, а саме о 12:43.

Як вбачається з відеозапису, після прохоження огляду на стан алкогольного спяніння працівник поліції мовчки відійшов від ОСОБА_1 , не цікавлячись його згодою, не надаючи можливості надати пояснення та не розяснуючи його права на проходження огляду у медзакладі.

В той же час, порядок використання технічного засобу відеозапису визначений Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026. Згідно з п. 5, 6 розділу ІІ Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.

Верховного Суду України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.07.2019 року в рамках справи № 216/5226/16-а(2-а/216/33/17) звернув увагу на те, що «якщо із відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.»

Крім того, слід зауважити, що матеріали справи містять направлення на огляд водія транспортного засобу, яке на місці зупинки транспортного засобу не складалося та ОСОБА_1 не вручалося. Обставин складання направлення на відеозаписі не зафіксовано, що свідчить про його відсутність на час складання протоколу. До того ж, звертаємо увагу на те, що час складання направлення містить виправлення, що свідчить про його формування у поспіху та після складання протоколу, зокрема як вбачається із направлення його час спочатку був вказаний 12:01, тобто до моменту проходження огляду на Драгер, однак в подальшому працівники поліції вирішили зробити виправлення на 12:07, після проходження огляду на Драгер.

До того ж, слід звернути увагу на те, що у направленні назва медичного органу вказана невірно, зокрема замість КНП Яготинської міської ради «Яготинська центральна міська лікарня» було вказано КНП «ЯЦРЛ».

Так, Київський апеляційний суд у постанові від 17 лютого 2022 року по справі №382/1459/21 звернув увагу на те, що « у матеріалах справи та на відео нагрудної камери відсутня фіксація того, що поліцейськими було роз`яснено ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в тому числі можливі варіанти її поведінки у разі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного пристрою або у разі незгоди з його результатом. З відео нагрудної камери вбачається, що ОСОБА_1 висловила незгоду із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння спеціальним технічним приладом «Драгер», але поліцейським не було запропоновано їй пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що є порушенням вимог ст. 266 КУпАП.»

30 січня 2023 року у постанові по справі № 757/22789/22-п Київський апеляційний суд звернув увагу на те, що « крім того, з відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 не погоджувалась із результатом огляду на стан сп`яніння проведеного працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager Alcotest 7510, зокрема, під час складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення, вона неодноразово вказувала поліцейським, що не згодна з результатами та просила направити її до закладу охорони здоров`я для проходження огляду у лікаря нарколога у встановленому законом порядку, на що працівники поліції висловили відмову, та зазначили, що остання підписала чек з приладу Drager Alcotest 7510, а тому погодилась із результатом зазначеним в ньому. Однак, конструкція наведених вище норм законодавства вказує на те, що у разі висловлення водієм незгоди з результатами огляду на місці, поліцейський забезпечує огляд у закладі охорони здоров`я, і лише у разі відмови водія від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків або з використанням спеціальних технічних засобів складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. В даній справі протокол про адміністративне правопорушення був складений за результатами огляду на місці не зважаючи на висловлену незгоду водія з результатами огляду, та за наявності згоди ОСОБА_1 для направлення її до закладу охорони здоров`я, для проходження огляду у лікаря і складення медичного висновку. Тобто протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням визначеної законодавством процедури. Також з відеозапису вбачається, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що вона може звернутися до медичної установи для проходження огляду в порядку самопредставництва, що є порушенням положень ст. 266 КУпАП та Інструкції, оскільки медичний огляд має бути проведений в присутності поліцейського. Огляд проведений за відсутності поліцейського є недійсним. Однак, вказані вимоги законодавства залишись поза увагою особи, що склала протокол про адміністративне правопорушення та суду першої інстанції.»

Київський апеляційний суд у своїй постанові від 3 березня 2023 року по справі № 753/13112/22 вказав, що « …згідно вказаного відеозапису, поліцейські не повідомляли водія ОСОБА_1 , який візуально не мав ознак алкогольного сп`яніння, про виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння та не називали їх; не зафіксовано обставин складання письмового направлення на проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у заклад охорони здоров`я, яке є у справі, та пред`явлення вказаного документа ОСОБА_1 ; відеозапис не містить даних про роз`яснення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП, зокрема, можливого огляду на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я в разі відмови від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або незгоди з результатом такого огляду. Означене не доводить поза розумним сумнівом, той факт, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки так і в закладі охорони здоров`я. Судом першої інстанції у повній мірі не було досліджено вищевказаний електронний доказ, що мало наслідком помилковий висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.»

Крім того, слід зауважити, що з долученого до матеріалів справи відеозапису зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівники поліції не здійснювали, автомобіль стояв в нерухомому стані та будь-якої функції водія ОСОБА_1 не здійснював.

При цьому, із долученого відеозапису (00COG__0001A) вбачається, що ОСОБА_1 повідомляв працівників поліції про те, що автомобілем керувала його дружина, однак вказаний факт працівники поліції проігнорували та не перевірили.

Так, визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 Верховний Суд зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.»

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Транспортний засіб мав бути зупинений, тобто до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли він рухається, коли ж особа перебуває біля свого транспортного засобу чи в ньому склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутній, оскільки така особа не керувала транспортним засобом.

Так, Київський апеляційний суд у своїй постанові від 28 січня 2022 року по справі № 369/12706/21 звернув увагу на те, що «наявний в матеріалах справи відеозапис нагрудних відеокамер працівників поліції не містить даних, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а сам ОСОБА_1 заперечував при цьому факт керування. Автомобіль розташовувався на паркувальному майданчику прибудинкової території.

За таких обставин, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем «Тойота» номерний знак НОМЕР_4 в ході апеляційного розгляду не встановлено.»

У постанові від 16 травня 2023 року по справі № 755/3262/23 Київський апеляційний суд вказав, що « будь-яких доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, встановлених за допомогою об`єктивних засобів контролю (відеозаписів зроблених за допомогою камер спостереження, нагрудних камер поліцейських або ініціативних записів будь-яких осіб, зроблених із дотриманням вимог закону) матеріали справи не містять.

Наведене у свої сукупності указує на недоведеність у ході провадження у цій справі факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння.»

У постанові від 21 жовтня 2022 року Київський апеляційний суд зазначає, що « з дослідженого відеозапису не вбачається, що автомобіль «Volkswagen», н/з НОМЕР_4 рухався або переслідувався поліцейськими. Відсутня на відеозаписі фіксація й повідомлення поліцейського про причини зупинки транспортного засобу. З відеозапису не вбачається, ким саме зупинений автомобіль та хто був за кермом. Отже, вказаний відеозапис, який є об`єктивним доказом у справі не підтверджено факт керування ОСОБА_1 вказаним автомобілем, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Будь яких інших доказів, які підтверджували б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Volkswagen», н/з НОМЕР_1 матеріали справи не містять.»

У постанові від 19 лютого 2024 року по справі №367/7168/23 Київський апеляційний суд вказав, що «як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, вказаний відеозапис не містить доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Натомість, з вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 постійно зазначає працівникам поліції, що він не керував транспортним засобом. Таким чином, будь-яких доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, встановлених за допомогою об`єктивних засобів контролю матеріали справи не містять. Наведене у свої сукупності указує на недоведеність у ході провадження у цій справі факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння.»

У постанові Київського апеляційного суду від 11 березня 2024 року по справі № 753/22920/23 звернув увагу на те, що «в судовому засіданні захисник ОСОБА_3 , наполягав на задоволенні апеляційної скарги та звернув увагу суду, що в матеріалах адміністративного провадження повністю відсутні будь які докази керування ОСОБА_1 автомобілем. На спростування пояснень ОСОБА_1 суд послався на те, що у транспортному засобі він знаходився на водійському сидінні з увімкненим двигуном та габаритами, на наявність в бортовому комп`ютері автомобіля пробігу з моменту заведення двигуна в кількості 22 кілометри. До таких висновків апеляційний суд відноситься критично, тому що відеозапис не містить а ні фіксації бортового комп`ютера з вищезазначеними показниками а ні того, що саме ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння до місця зупинки, адже відеозйомка починається лише з моменту звернення працівників поліції до ОСОБА_1 , який знаходився у запаркованому біля будинку де він мешкає, автомобілі, та містить його покази про те, що він не був зупинений представниками поліції під час руху транспортного засобу і не керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Інших доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять.»

У постанові від 29 січня 2024 року по справі № 754/14444/23 Київський апеляційний суд вказав, що «долучені до Протоколу відеозаписи, які додані, як доказ вчинення адміністративного правопорушення, не містять фіксації скоєння ОСОБА_1 будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі не фіксує керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом, більше того, не містить відео фіксація і перебування ОСОБА_1 за кермом будь-якого транспортного засобу.»

У постанові від 22 січня 2024 року по справі № 759/20159/23 Київський апеляційний суд звернув увагу на те, що «будь яких інших доказів, які підтверджували б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Nissan Rogue, д.н.з. НОМЕР_4 , матеріали справи не містять, відеозапис з нагрудної камери працівника поліції з місця пригоди не відображає тих обставин, за якими можливо було б достеменно встановити, що ОСОБА_1 дійсно перебував за кермом автомобіля.»

У постанові від 1 березня 2024 року Київський апеляційний суд по справі №758/10193/23 вказав, що « посилаючись на протокол про адміністративне правопорушення, відеозаписи, суд не звернув уваги, що дані докази не підтверджують ні факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом за адресою і в час, які вказав поліцейський в протоколі, ні факту зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського, ні факту керування автомобілем ОСОБА_1 . При цьому, суд не звернув уваги, що відмова ОСОБА_1 від пропозиції поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, за умови відсутні доказів про керування ним транспортним засобом в стані сп`яніння чи з ознаками такого сп`яніння, не є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху та не утворює складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.»

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто саме на працівників поліції покладається обов`язок передати в суд всі матеріали, які стосуються адміністративного правопорушення, в тому числі й повний запис з нагрудних камер поліцейських.

Натомість, у даному випадку, працівниками поліції в порушення вимог 255 КУпАП України не виконано обов`язок щодо збирання доказів, не надано належних і допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в свою чергу не дає можливості з достатністю встановити його винність у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім цього, слід зауважити, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви.

Відповідно до ст.251 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, в силу принципу невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеності невинуватості цієї особи.

Зміст загальноприйнятого європейського стандарту доказування «поза розумним сумнівом», сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, полягає в тому, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на вищевказані обставини, впросила провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суддя, встановивши обставини передбачені ст. 280 КУпАП, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріалами справи про адміністративне правопорушення, переглянувши відео диск, прийшов до наступного висновку.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами - є будь-які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні та інші обставини що мають значення для вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, свідченнями та документами, які також повинні бути відносними і допустимими.

При розгляді справи судом встановлено, що 12 травня 2024 року о 11 год. 20 хв. в Київській області в м. Яготин по вул. Незалежності 105 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen caddy д.н.з. НОМЕР_2 не вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Ford Mondeo д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Який рухався попереду. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, що підтверджується схемою місця ДТП, яка підписана обома учасниками даної дорожньо-транспортної пригоди та письмовими поясненнями ОСОБА_2 , тому заперечення представника ОСОБА_1 щодо відсутності керування ОСОБА_1 спростовуються вище зазаначеними доказами, як і відео, що переглянуто, де ОСОБА_1 перебуває саме на водійському сидінні авто за кермом.

Таким чином, по справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відповідності до протоколу про адміністративні правопорушення ААД № 020548 від 12.05.2024 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП зазначено, що вказане правопорушення мало місце 12.05.2024 року.

Отже, станом на дату розгляду справи минув, встановлений ст. 38 КУпАП, тримісячний строк накладення на особу адміністративного стягнення.

В силу ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

В силу п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Отже, в силу ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає до закриття, в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Під час розгляду справи встановлено, що 12 травня 2024 року о 11 год. 20 хв. в Київській області в м. Яготин по вул. Незалежності 105 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen caddy д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 6810» Результат огляду 2,18 ‰, тест №567. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, чим порушив п. 2.9. а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що тягне за собою відповідальність у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Подія та склад адміністративного правопорушення та наявність вини у діях ОСОБА_1 доводяться поданими уповноваженим органом матеріалами, де міститься:

- протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №020547 від 12.05.2024 року та його копія, складений відносно ОСОБА_1 за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, який за формою та змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 06.11.2015 року № 1376,

- копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №020548 від 12.05.2024 року за ст. 124 КУпАП

- роздруківка з мобільного принтеру Drager mobale printer про результат проходження огляду на приладі «Alkotest Drader 6810» тест №567 від 12.05.2024 року з результатом 1,78 проміле.

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.05.2024 року, яке не містить дописів та виправлень, та спростовує в цій частині заперечння представника ОСОБА_1 , а помилки щодо назви медичного закладу не можуть слугувати підставою для закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, складеного інспектором Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, що також підтверджується переглянутим відеозаписом, де присутня не чітка мова та хитка хода ОСОБА_1 , а також неможливість належним чином передати працвівнику поліції посвідчення водія.

- свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки,

- розписка ОСОБА_4 від 12.05.2024 року,

- поясненнями ОСОБА_2 від 12.05.2024 року,

- довідками Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 13.05.2024 року про отримання посвідчення водія ОСОБА_1 , відповідно до бази ІПНП підсистеми «Пошук ТЗ» власником транспортного засобу Volkswagen caddy д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_1 та про не наявність повторності вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 протягом року,

- компакт-диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, де зафіксовано подію, у зв`язку з якою відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, де відсутні саме переривання відео під час проходженя огляду на стан алкогольного сп`яніння.

- рапортом старшого інспектора-чергового ВП №2 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області Чорногора І. В. від 12.05.2024 року.

Установлення події та складу адміністративного правопорушення відбулося відповідно до приписів ст. 266 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. ст. 8, 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Отже в судовому засіданні, не встановлено таких порушень, які були б підставами для повернення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, так само як і підстав для закриття провадження у даній справі не встановлено.

Враховуючи особу ОСОБА_1 та характер вчиненого правопорушення, ступінь суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням Правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, враховуючи пом`якшуючі та обтяжуючі обставини по даній справі, суд вважає призначити адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до вимог ст.33 КУпАП, враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення.

Враховуючи те, що відносно ОСОБА_1 одночасно розглядаються два матеріали про адміністративні правопорушення, а саме у справі № 382/879/24 провадження 3/382/620/24 у справі № 382/880/24 провадження № 3/382/621/24, на підставі ст. 36 КУпАП вбачається за необхідне об`єднати зазначені справи в одну та об`єднаній справі присвоїти № 382/879/24 провадження 3/382/620/24.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 124, ст. 38, 248, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 30, 40-1, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати справу № 382/879/24 провадження 3/382/620/24, у справі № 382/880/24 провадження № 3/382/621/24 в одну та об`єднаній справі присвоїти № 382/879/24 провадження 3/382/62Провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП.

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 , визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та піддати штрафу на користь держави, стягнувши з нього 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, (отримувач коштів: ГУК у Київ.обл./м.Київ/21081300, , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) UA 0010001, код класифікації бюджету 21081300 з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Боржником за цією постановою є особа, яка притягається до адміністративної відповідільності (анкетні дані, що видалося за можливе установити, наведені в вступній частині постанови).

Стягувачем за цією постановою є державний орган Головне управління Національної поліції в Київській області.

Стягнути із ОСОБА_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код ЄДРПОУ- 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (ІВАN) UA 0026001, код класифікації бюджету 22030106).

Стягувачем є Державна судова адміністрація України.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 294 КУпАП і може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду

Строк пред`явлення до виконання даної постанови три місяці з дня набрання постановою законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Суддя Кисіль О. А.