ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/5374/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2024 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О., розглянувши адміністративну справу про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 309488 від 23.07.2024 ОСОБА_1 23.07.2024 близько 20-00 год. за адресою: АДРЕСА_1 умисно висловлював образливі слова, штовхав та наніс близько 7 ударів по голові та обличчю своїй дружині ОСОБА_2 чим, спричинив психологічне та фізичне насильство.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою органу Національної поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 проти обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення не заперечував, пояснив, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, подій того вечора пам`ятає, визнав свою поведінку протиправною.

Потерпіла ОСОБА_2 суду пояснила, що 23.07.2024 виїхала з роботи раніше, оскільки сусідка повідомила, що чоловік вживає алкогольні напої з друзями, а дитина плаче. Близько 20-00 год. повернулась до дому, дитина та чоловік спали. Чоловік перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння. Вона намагалась його розбудити, навіть вдарила його по обличчю, але він не реагував. Коли вона вдруге вдарила чоловіка, він прокинувся почав сваритись та наносити удари по її обличчю. Також зазначила, що раніше таких випадків не виникало, не наполягала на притягнені чоловіка до відповідальності, всі непорозуміння з чоловіком вирішені.

Заслухавши учасників справ, дослідивши наявні матеріли справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. До домашнього насильства недоречно відносити всі прояви непорозуміння між суб`єктами, якими охоплюється суб`єктний склад за ст. 173-2 КУпАП, що можуть супроводжуватися лайкою, образливими висловами на фоні особистого несприйняття побутової ситуації чи оцінки способу життя членів родини та інших пов`язаних між собою осіб, так само як і виявлення суб`єктивного зневажливого ставлення, прояви невихованості, нестриманості, надмірної безпідставної емоційності, зловживання нецензурними висловлюваннями у побуті та при сварці.

Окремий конфлікт у сім`ї, випадкова образа, навіть повторювані сварки не можуть розцінюватися як психологічне насильство. Насильство - це свідома поведінка, використання власної переваги й контроль жертви. Це ускладнює для постраждалих ефективний захист почуттів та інтересів.

Згідно ст. 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Ст. 28 Конституції декларує право кожного на повагу до його гідності. В цій нормі також зазначено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «Опуз проти Туреччини» (Opuz v. Turkey) no. 33401/02 від 09.06.2009 Європейський суд з прав людини прийшов до висновку, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також зазначив, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливішим є наявність ефективних механізмів їхньої реалізації.

Ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні га інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, жодних доказів, того що ОСОБА_1 чинив насильство в сім`ї, матеріали справи не містять.

Зокрема, відсутні достатні підтвердження наявності у ОСОБА_1 умислу на застосування домашнього насильства відносно дружини у розумінні Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", а також фактичних даних, які б дозволили розрізнити особисту неприязнь і вияв зневаги у побутовій ситуації, причина чого криється у відсутності порозуміння у побутових питаннях, питаннях піклування за дитиною, від прояву саме домашнього насильства, фактичних даних, які б дозволили визначити достеменно статус кривдника та потерпілої.

Разом з тим, з матеріалів адміністративної справи вбачається, що окрім протоколу про адміністративне правопорушення, рапорта, форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства та пояснень ОСОБА_2 жодних інших доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП немає.

Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення не містить вказівки на свідків, у ньому також не зазначені інші відомості, необхідні для вирішення справи, а потерпіла, відмовилась від всіх претензій, суд вважає, що один лише протокол та рапорт не є достатнім доказом вини ОСОБА_1 .

За таких обставин справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 173-2, п. 1 ч. 1 ст.і 247, ст. 279, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя М.О.Заставенко