Справа № 461/3807/24 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 33/811/928/24 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

з участю представника Львівської митниці Зирянова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові апеляційну скаргу представника Львівської митниці Державної митної служби України Олеся Кіра на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 30 травня 2024 року стосовно ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) у справі про порушення митних правил за ч.6 ст. 481 Митного кодексу України,

встановив :

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 30 травня 2024 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.481 Митного кодексу України закрито, у зв`язку з малозначністю вчиненого ним діяння.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил №0510/20900/24 від 28.04.2024 року, 28.04.2024 року близько 02.30 год., в зону митного контролю у напрямку в`їзд в Україну, смугою руху «червоний коридор» пункту пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці, заїхав транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якому в якості пасажира переміщувався гр. Республіки Польща ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).

Під час проходження митного контролю та митного оформлення вищезазначеного транспортного засобу встановлено, що на даного громадянина спрацював профіль ризику 401-1 та 801-1, тобто наявна інформація про ввезення у попередніх періодах інших по яких відсутні відомості щодо подальшого вивезення.

Проведеною перевіркою у відповідності до інформації електронних баз даних АСМО «Інспектор» та Єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС) Департаменту митної справи Держмитслужби з`ясовано, що гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ввіз на митну територію України у режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» транспортний засіб:

- 07.03.2022 року о 00:02 год., автомобіль з р/н SK57VLU, Vіn-код: НОМЕР_2 , через пункт пропуску "Краківець - Корчова" митного поста "Яворів" Львівської митниці.

Відповідно до п. 1 ст. 380 Митного кодексу України, тимчасове ввезення громадянами- нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року.

Разом з тим нормами ч. 1 ст. 192 МК України передбачено, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний:

1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання;

2) терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили, у відповідності до вимог ст. 460 МК України, гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до митного контролю не надав.

Таким чином, гр. Республіки Польща ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) перевищив строк тимчасового ввезення транспортного засобу - автомобіля з р/н НОМЕР_3 , Vіn-код: НОМЕР_2 , більше ніж на тридцять діб.

Дії ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 )органом митниці кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачене ч.6 ст.481 МК України.

На постанову судді представник Львівської митниці Державної митної служби України ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить: скасувати постанову та винести нову, якою визнати громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 )винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України та накласти на нього стягнення передбачене санкцією даної статті в повному обсязі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є помилковою і необґрунтованою, оскільки судом не надано належної оцінки обставинам та матеріалам справи, що призвело до неправильного вирішення даної справи, в результаті чого постанова суду винесена з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню.

На думку апелянта, судом безпідставно закрито провадження у справі, оскільки вину особи доведено та в описовій частині оскаржуваної постанови зазначено про наявність в діях ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України.

Вказує, що посилання суду першої інстанції на принцип розумності призначення покарання, а саме: звільнення особи від адміністративної відповідальності за ст. 22 КУпАП за малозначністю є не обґрунтованим. На думку митниці, винесена судом постанова не гарантує спричинення юридичних наслідків для правопорушника, тобто усвідомлення ним протиправності своєї поведінки для того, щоб не допускати подібного у майбутньому.

У судове засідання не прибув ОСОБА_6 ( ОСОБА_2 ), належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надіслав на адресу клопотання про розгляд справи у без його участі. Відтак, апеляційний суд вважає за можливе продовжити розгляд даної справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника митного органуЗирянова О.Ю., який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Статтею 481 МК України передбачено, що завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог Закону.

Згідно норм ч. 6 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, встановлених Митним кодексом України, або поміщені в інший митний режим.

В свою чергу, диспозицією ч.6 ст.481 МК України передбачено, що відповідальність настає через перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

Відповідно до ч.1 ст.460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Відповідно до п.2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 №657, обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Відповідно до п.3 Розділу 8 вищевказаного Порядку, залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Указом Президента України ОСОБА_7 №64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією з боку Російської Федерації, на території України введено воєнний стан, дію якого продовжено.

З матеріалів справи вбачається, що 07.03.2022 року о 00:02 год., гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ввіз на митну територію України у режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» транспортний засіб: з р/н SK57VLU, Vіn-код: НОМЕР_2 , через пункт пропуску "Краківець - Корчова" митного поста "Яворів" Львівської митниці.

Апеляційний суд в судовому засіданні з пояснень ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) встановив, що автомобіль з р/н НОМЕР_3 , Vіn-код: НОМЕР_2 був ввезений ним на територію України, як гуманітарна допомога та переданий представникам Збройних Сил України. Однак, у зв`язку з недостатньою обізнаністю з митними процедурами, а також з огляду на те, що на момент ввезення транспортного засобу питання ввезення гуманітарної допомоги належним чином на законодавчому рівні врегульовано не було, вказаний транспортний засіб не було оформлено як гуманітарна допомога. На підтвердження своїх пояснень надає копії документів щодо передачі автомобіля військовослужбовцям ЗСУ.

До початку розгляду справи, гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) подав до суду клопотання про доручення до матеріалів справи, з наданих матеріалів вбачається перелік товарів, що відповідно до законодавчих актів є гуманітарним товаром.

Апеляційний суд не бере до уваги твердження апелянта, викладені в апеляційній скарзі, та вважає її такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2024 року встановлено, ТПП України підтверджує, що введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022 року до його офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання якого настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Таким чином, аналізуючи наведені докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, апеляційний суд доходить висновку, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою. На думку суду, у даному випадку не вбачається вина гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) у вчиненні даного адміністративного правопорушення, оскільки, викладені вище обставини про причини пропуску строку є суттєвими та поважними.

Апеляційний суд погоджується із твердженням суду першої інстанції про те, що вирішуючи питання притягнення до відповідальності громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) врахував, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався. Також, згідно долучених до матеріалів справи копій листа- супроводу командира військової частини НОМЕР_4 та його листа прохання, автомобіль з р/н SK57VLU, Vіn-код: НОМЕР_2 передано військовослужбовцям даної частини для використання у своїй діяльності. Варто також відзначити, що суду надано копію кур`єрського листа посольства України у Сполученому Королівстві Великої Британії і Північної Ірландії, який засвідчує те, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) залучається до перевезення гуманітарної допомоги. Крім того, суд також відзначає, що згаданий вище транспортний засіб був ввезений практично одразу після початку збройної агресії. Дані обставини характеризують громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) виключно з позитивної сторони, оскільки він будучи громадянином іншої держави долучається до допомоги Україні в умовах невиправданої та безпідставної російської збройної агресії проти України.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи наведені докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, суд дійшов висновку, що у даному випадку не вбачається вина громадянина Республіки Польща ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 )у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст.467 МК України апеляційни суд-

постановив :

Апеляційну скаргу представника Львівської митниці Державної митної служби України Олеся Кіра на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 30 травня 2024 року стосовно ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) залишити без задоволення.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 30 травня 2024 року стосовно ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ч.6 ст. 481 МК України залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА