Єдиний унікальний номер справи 333/4597/24
Номер провадження 3/333/2097/24
ПОСТАНОВА

іменем України

про накладення адміністративного стягнення

13 серпня 2024 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суду міста Запоріжжя
у складі:головуючого - суддіСтоматова Е.Г.
розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України Національної поліції України у відношенні про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №622079 від 06 травня 2024 року, 06 травня 2024 року о 19 годині 50 хвилині в м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, буд. 14-а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем «FORD RANGER», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роти, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Від керування транспортним засобом відсторонений. Велась відеофіксація на бодікамеру.

У судове засідання, ОСОБА_1 не з`явився, але від захисника адвоката Сергієнко К.С. надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Заперечую, щодо складеного протоколу про адміністративне правопорушення. Захисник наголошує на тому, що адмінматеріал, відповідно якого стверджується про вчинення Особою адмінправопорушення в порядку ст. 130 КУпАП, складено в довільній формі, відповідно до чого стороною обвинувачення не доведено свою думку про наявність складу вказаного адмінправопорушення

По-перше, в Протоколі не зазначено, які матеріали до нього додані, від того неможливо встановити обсяг доказів сторони обвинувачення і взагалі наявність чи відсутність необхідних документів за аналогічними обставинами акту, направлення, акту затримання ТЗ та відеофіксації.

По-друге, в Протоколі не зазначено про відеозапис та про номери засобів реєстрації (бодікамер) та здійснення відеофіксування взагалі. Водночас в Протоколі в графі «свідки» під номером 1 зазначено «БК 475283», а під номером 2 зроблено прочерк.

З викладеного не зрозуміло, чи здійснювалось відеофіксування чи були наявні свідки.

З відсутності зазначення в Протоколі про додавання відеозапису та його реквізитів випливає недопустимість відеозапису, що все-таки наявний в матеріалах справи.

По-третє, в Протоколі від 06 травня 2024 року зазначено про розгляд адміністративної справи в Комунарському районному суді м. Запоріжжя, призначеному на 20 травня 2024 року.

Водночас, відповідно до звіту авторозподілу справи - дата та час початку автоматизованого розподілу: 17.05.2024 10:36:48.581, а справу до розгляду призначено судом (відповідно до законодавства) на 26 червня 2024 року.

З вказаного вбачається внесення до Протоколу хибних відомостей, які не відповідають дійсності.

По-четверте, в Протоколі зазначено про відсторонення від керування ТЗ, натомість як сам Протокол не містить відповідного запису (як вимагає пп. 2 п. 1 Розділу II Інструкції 1395) так і до матеріалів справи не додано Акту про затримання ТЗ.

З усього викладеного вбачається, що наданим до суду Протоколом (що фактично є думкою сторони обвинувачення) не підтверджуються саме такі обставини, про які зазначає сторона обвинувачення, а сам Протокол не відповідає вимогам, передбаченим законодавством.

З вказаного випливають підстави для критичного ставлення до інформації, викладеної в Протоколі, та неможливість однозначного беззаперечного прийняття фактів, про які свідчиться в Протоколі, як таких, що дійсно мали місце.

Вади документу, яким уповноважена особа заявляє про склад адміністративного правопорушення, унеможливлюють твердження про його наявність, а отже є підставою для закриття провадження в порядку п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до п. 10 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Також, відповідно до п. 1-6 Розділу ІІ Інструкції № 1452/7351, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Матеріали поточної справи не містять Акту огляду особи на стан сп`яніння, що проведені на місці зупинки ТЗ.

Відповідно до п. 6 Порядку 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

За обставинами поточної справи, відповідно до інформації, зазначеної в Протоколі, що не заперечується Особою, останній відмовився від проходження обстеження поліцейськими на місці та не заперечував проти обстеження в закладі охорони здоров`я.

Натомість матеріали справи не містять Направлення на огляд водія до закладу охорони здоров`я (надалі - Направлення), передбаченого Додатком 1 Інструкції № 1452/7351.

Уповноваженими особами не надано можливість ОСОБА_1 пройти обстеження в закладі охорони здоров`я, не надано відповідного Направлення, а відмову від проходження обстеження на місці хибно розтлумачено як відмову від обстеження взагалі, як порушення п. 2.5. ПДР та як підставу притягнення за ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31, розкритому в ст. 49 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Відповідно до п. 5. Інструкції 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІ Інструкції № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/ або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Отже до матеріалів справи додано відеозапис ID : 6f13398fe578f2bef9747c3421dbb9ed, який містить запис з відеореєстратора ОСОБА_2 (0015365) за ID 475283 від 06 травня 2024 року за період 02:23:33 по 02:38:33.

Обставин справи не стосуються події від 06 травня 2024 року об 11:16:48, а також протокол складено ОСОБА_2 .

Крім того, як викладено вище, про долучення до Протоколу відеоматеріалів із зазначенням про номер(и) бодікамер(и) не зазначено.

З відеозапису свідчиться, що Особу було зупинено під час керування ТЗ (00:53), побажано здоров`я, запитано чи він є військовим, та запитано куди Особа прямує в комендантську годину.

Захисник наголошує, що уповноважена особа не представилась, не назвала.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 «Про Національну поліцію», звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання.

В порушення вказаного припису поліцейський не назвав своє прізвище,посаду та звання.

На запитання поліцейського Особа заперечує про вживання алкогольних напоїв (02:00), натомість поліцейський вимагав дихнути (02:03).

Відповідно до п. 5 Інструкції 1452/735, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Захисник наголошує на тому, що уповноважена особа не запропонувала пройти обстеження у встановленому порядку, не зазначила про ознаки алкогольного сп`яніння, які ніби встановила, та дотрималась жодних вимог вищенаведеного припису.

Надалі, поліцейський пропонує пройти огляд на стан сп`яніння (04:30) та роз`яснює про вибір щодо проходження огляду чи складення протоколу (05:37).

Натомість уповноважена особа не вчиняє конкретних дій щодо обстеження водія чи направлення його на обстеження до закладу хорони здоров`я.

Ба більше, на 12:00 ОСОБА_1 та представник ВСП (як можна здогадатись) відходять на відстань, а уповноважена особа спостерігає та каже комусь: «мабуть будуть щось вирішувати».

Тобто, поліцейський, який ніби то був впевнений в наявності ознак сп`яніння затриманого водія, не здійснював жодних дій, передбачених законом.

На 12:35 часу запису, поліцейський взагалі перестає фільмувати водія, та повертається в іншу сторону.

В 14:00 часу поліцейський нарешті знов починає спілкуватись з водієм.

Надалі, поліцейський констатує, що зі слів ОСОБА_1 , останній перебував в стані алкогольного сп`яніння, що тільки потребує відповідного підтвердження, та заявляє, що особа «або проходить обстеження на місці або не проходить», від чого останній відмовляється (14:38).

На 15:11 часу запис переривається о 02:38 годин реального часу. Події, які відбувались під час відключення поліцейським відеозапису невідомі.

Після відновлення запису (з 15:15 часу відеозапису) поліцейський заявляє (16:13), що відповідно до ст. 130 КУпАП він «зобов`язаний вилучати «права» та передавати до «адмінпрактики».

На 17:05 часу відеозапису ОСОБА_1 чітко заявляє про свою відмову проходити обстеження на місці та пропонує «здати кров чи ще щось» в закладі охорони здоров`я.

Натомість, о 17:29 часу запису поліцейський заперечує та відповідає особі, що «там такий саме драгер», підвищує тон розмови та психологічно тисне на затриманого водія.

Такою поведінкою уповноважена особа спричинила заяву ОСОБА_3 про те, що він відмовляється «від усього».

О 23 хвилині запису, поліцейський зазначає, що особа має почекати поки він складе протокол.

Отже, після діалогу, що відбувся вище, коли водій просив обстеження в медичному закладі, уповноважена особа, не пересвідчившись у відмові водія і від проходження обстеження на місці і від обстеження в закладі охорони здоров`я, провокує водія на порушення п. 2.5 ПДР.

Відповідно до викладеного, вказаний відеозапис є фрагментованим, містить проміжки подій, не охоплені фільмуванням.

Натомість головне, що вбачається із даного відеозапису, що всупереч із твердженням в Протоколі та Рапорті, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження обстеження в закладі охорони здоров`я, натомість не отримав відповідне направлення, був відмовлений від такого обстеження та спровокований на відмову від обстеження взагалі.

З Рапорту, доданого до матеріалів справи також свідчиться про відмову водія пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння, що є порушенням п. 2.5. ПДР.

Натомість, як зазначено в п. 2.4. даного клопотання, - ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження обстеження в закладі охорони здоров`я, натомість не отримав відповідне направлення, був відмовлений від такого обстеження та спровокований на відмову від обстеження взагалі.

Про відсторонення водія від керування транспортним засобом зазначено в Протоколі та Рапорті.

Водночас матеріали справи не містять даних про відсторонення водія, виходячи з наступного.

Відсторонення водія від керування ТЗ в порядку ст. 130 КУпАП, передбачено статтею 266 КУпАП, а саме: особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

... У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом можливість керування цим транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом надається уповноваженій нею особі, яка маєпосвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом.

В Рапорті та Протоколі зазначено про перебування авто на місці без порушень та відсторонення водія. Дані про призначення іншої особи для керування відсутні.

З вказаного випливає, що ТЗ було затримано. Дії поліцейських в такому випадку передбачені Порядком тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженим постановою КМУ № 1102 від 17 грудня 2008 року (надалі - Порядок № 1102).

Відповідно до п. 2 Порядку № 1102, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться поліцейським у разі наявності в нього підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою - четвертою, шостою і сьомою статті 121, статтею 121-3, частинами третьою, п`ятою - сьомою статті 122 (у частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою - четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 2-1 Порядку № 1102, за наявності правових підстав, передбачених пунктом 2 цього Порядку, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом його блокування або доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.

Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку проводиться виключно за умов, що розміщення такого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху чи створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, або на місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома).

За відсутності умов, зазначених в абзаці другому цього пункту, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом блокування за допомогою технічних пристроїв.

З викладеного вбачається, що ТЗ ОСОБА_1 мав бути заблокований.

Відповідно до п. 4 Порядку № 1102, у разі тимчасового затримання транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу згідно з додатком із зазначенням: дати, часу, місця порушення і підстави для тимчасового затримання транспортного засобу; прізвища, імені та по батькові, спеціального звання, посади, найменування органу (підрозділу), у якому проходить службу поліцейський, який приймає рішення про тимчасове затримання транспортного засобу; типу, марки, номерного знака, переліку візуальних недоліків та пошкоджень транспортного засобу, що тимчасово затримується.

У разі тимчасового затримання транспортного засобу шляхом його блокування в акті вказується розташування місця його блокування.

Відповідно до п. 4 Порядку № 1102, у разі тимчасового затримання транспортного засобу місце розташування такого транспортного засобу повинно бути обов`язково зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до п. 7 Порядку № 1102, розблокування транспортного засобу здійснюється поліцейським після складення протоколу про адміністративне правопорушення або винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Захисник звертає увагу суду на відсутності в матеріалах справи АКТУ огляду та тимчасового затримання.

З вказаного випливає відсутність відсторонення ОСОБА_1 від керування ТЗ.

Підсумовуючи викладене, Захисник звертає увагу на те, що уповноважені особи зазначили про ознаки стану сп`яніння всупереч дійсним обставинам та від того дозволили водію керувати своїм ТЗ надалі.

Крім того, з вказаного випливає зазначення в Протоколі та Рапорті хибних даних про відсторонення водія від керування.

З вказаного випливають підстави для критичного ставлення до матеріалів справи та посилання уповноважених осіб на наявність складу адміністративного правопорушення з ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказане є підставою для неможливості однозначного беззаперечного прийняття фактів, про які свідчиться в матеріалах справи, як таких, що дійсно мали місце.

Вади документів, яким уповноважена особа заявляє про склад адміністративного правопорушення, унеможливлюють твердження про його наявність, а отже є підставою для закриття провадження в порядку п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

До матеріалів справи додано витяг з «Адмінпрактики», з якого вбачається, що ОСОБА_1 притягався до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно до рішення місцевого загального суду із накладенням штрафу в 17 000,00 грн.

Вказані дані створюють уявлення про Особу, як таку, що не зловживає алкогольними напоями під час керування. Водночас вказані дані - неповні, отже - хибні. Так, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 05 травня 2022 року по справі № 372/10005/22 ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням штрафу в 17 000,00 грн та позбавленням спеціального права. Натомість постановою Київського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року вищенаведене рішення визнано незаконним та скасовано. Вказане підтверджується відомостями про справу та може бути безпосередньо досліджено судом з ЄДРСР.

Матеріли поточного провадження є суперечливими, містять хибну інформацію, не містять обов`язкової інформації (передбаченої вимогами нормативних актів до таких документів), відповідно до чого не можуть доводити поза розумним сумнівом про факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення.

Дії працівників патрульної поліції за поточною справою, виразились, зокрема, у тому, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та здійснено на нього психологічний тиск з метою змушення останнього відмовитись від проходження огляду, тобто вчинення адміністративного правопорушення, яке за відсутності такого тиску не було б скоєно. Тобто, є очевидним, що без зазначених дій працівника патрульної поліції, правопорушення не було б вчинено, тобто мала місце провокація та схиляння ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду.

Висновки щодо відсутності складу адмінправопорушення здійснено вище. Зокрема Захисник звертає увагу на провокацію поліцейського. Відповідно до викладеного, адмінматеріали, що на думку сторони обвинувачення, свідчать та підтверджують вчинення Особою адмінправопорушення в порядку ст. 130 КУпАП, не відповідають вимогам закону, та не доводять поза розумним сумнівом вину особи, а аткож не свідчать про наявність складу правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.9. «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Так, п. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, проходження до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, так як передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання. Склад правопорушення в діях водія є закінченим вже з моменту його відмови від проходження обстеження.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі -Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Відповідно до п. 8 розділу ІІ Інструкції, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Пункт 6 розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі - Інструкція 2) передбачає, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення повністю підтверджена фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №622079 від 06 травня 2024 року в сукупності з рапортом працівника поліції; направленням на медичний огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 06 травня 2024 року, відповідно до якого, в результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення рухів; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено ознаки: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення рухів, за допомогою Drager Alcotest не проводився у зв`язку з відмовою, довідкою інспектора відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП, з якої слідує, що ОСОБА_1 не має повторність за ст. 130 КУпАП; відеозаписом події, які узгоджуються із обставинами, вказаними в протоколі та долучені до матеріалів справи.

16.02.2021 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» № 2695, яким редакція ч. 2 ст. 266 КУпАП змінена наступним чином: «Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Після набуття Законом чинності, працівникам поліції дозволяється проводити огляд на стан сп`яніння без свідків. При цьому, доказами має бути відео фіксація огляду. Обов`язок присутності свідків виникає лише у разі, якщо працівник поліції не має відео реєстратора чи іншого технічного засобу відеозапису.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Твердження захисника про недопустимість наявного у справі відеозапису через те, що він має перерви є безпідставним, оскільки наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, а саме: рух автомобіля, його зупинку, відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відеозапис наявний у достатньому об`ємі задля з`ясування обставин, які є предметом розгляду у даній справі.

Відповідна відмова водія є порушенням вимог п.2.5 ПДР та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи щодо не роз`яснення прав особі, яка притягається до адміністративної відповідальності є необґрунтовані, оскільки ОСОБА_4 його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України були роз`яснені, про що міститься його підпис в протоколі.

На доводи захисника, що з відеозапису та матеріалів справи не вбачається факт вручення ОСОБА_1 письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я слід зазначити, що в матеріалах справи наявне направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке не вручалося останньому, у зв`язку з його відмовою від проведення такого огляду.

Що стосується інших посилань в запереченнях, то вони носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі

Отже, сукупність досліджених доказів усуває будь-які сумніви стосовно доведеності винуватості ОСОБА_1 у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні.

Враховуючи викладене вище, суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Призначаючи адміністративне стягнення, підлягає врахуванню суспільна небезпечність адміністративного проступку та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі чого, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, майновий стан, суду відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, належить піддати правопорушника адміністративному стягненню, що відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, яке буде справедливим, достатнім і необхідним для виховання особи в дусі поваги до законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень, а так само співмірним стягненням за вчинене.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2007 року у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполучення Королівства», особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Отже, керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не може вважатись малозначним правопорушенням, оскільки зазначені дії наражають оточуючих на небезпеку.

Також, суд приходить до висновку, що в даному випадку таке стягнення, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Крім цього, відповідно до ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

За правилом ст. 283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130,ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень 00 копійок /сімнадцять тисяч гривень нуль-нуль копійок/ з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (/один/ рік.

Отримувач: ГУК у Зап.обл/Запорізька обл/21081300

Код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997

Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.)

Номер рахунку (IBAN): UA0008001

Код класифікації доходів бюджету: 21081300, Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (крім адміністративних штрафів за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі)

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок /шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106

Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783

Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.)

Номер рахунку (IBAN): UA0026001

Код класифікації доходів бюджету: 22030106, Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України)

Роз`яснити правопорушнику, що у разі несплати штрафу в установлений ст. 307 КУпАП строк, постанова буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем його проживання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення відповідно до вимог ст. 308 КУпАП з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальність, її законним представником, захисником, потерпілим або його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя Е.Г.Стоматов