БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1304/24
Провадження № 3/497/584/24
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.08.2024 року м.Болград
Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Кодінцевої С.В.,
за участю секретаря судового засідання Мунтянової В.Р.,
особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 ,
захисників адвоката Дімова Д.П., Ролінського В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград в режимі відеоконференції з Малиновським районним судом м.Одеса справу про адміністративне правопорушення відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, Одеської області, не одруженого, утриманців не має, не працює, не інваліда, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України № НОМЕР_1 , виданого органом 5114 від 27.03.2020 року, РНОКПП НОМЕР_2 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.204-1 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №264243 від 27 травня 2024 року, який складено інспектором прикордонної служби групи адміністративно-юрисдикційної діяльності лейтенантом ОСОБА_2 слідує, що «о 21:30 годині 27.05.2024 року прикордонним нарядом «Група реагування» в районі прикордонного знаку 0757/14 на відстані 700 м. до кордону на напрямку с.Табаки (Україна) с.Мирне (РМ) було виявлено групу осіб у складі п-тьох гр. України: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які намагалися незаконно поза пунктом пропуску перетнути кордон з України в РМ. Своїми діями гр.України ОСОБА_1 порушив вимоги ст.9 ЗУ «Про Державний кордон України», відповідальність за що передбачено ч.2 ст.204-1 ч.2 КУпАП» (а.с.1).
В судовому засіданні 26.06.2024 року:
-особа, відносно, якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не прибув, причини неявки не повідомив;
-захисник особи, відносно, якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 адвокат Дімов Д.П. заявив клопотання про надання часу для ознайомлення з матеріалами справи для підготовки захисту особи, яку він представляє (а.с.19-20).
Частиною першою статті 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, згідно вказаної статті особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.
З цих підстав суд задовольнив клопотання захисника, та відклав судовий розгляд.
В судовому засіданні 07.08.2024 року:
-особа, відносно, якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не прибув, причини неявки не повідомив;
-захисник особи, відносно, якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 адвокат Дімов Д.П. пояснив, що його підзахисний ОСОБА_1 не визнає своєї винуватості та заперечує усі обставини, що зазначені в даному протоколі, які не відповідають дійсним подіям, що відбувалися 27.05.2024 року.
З цих підстав захисником було заявлено клопотання про виклик для допиту у якості свідків інших учасників цієї події, які в цей день 27.05.2024 року були затримані спільно з ОСОБА_1 , справи відносно яких були розглянуті у їх відсутність, та судді не з`ясовували фактичні обставини, не заслуховували пояснень цих осіб з метою підтвердження або спростування пояснень самого ОСОБА_1 (а.с.27-28).
Судом було задоволено клопотання захисника та проголошено перерву в судовому засіданні до 23.08.2024 року (а.с.30, 31).
В судовому засіданні 23.08.2024 року:
-особа, відносно, якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за участі захисника Ролінського В.В. приймали участь в режимі відеоконференції з Малиновського районного суду м.Одеса.
Свою провину у вчиненні вказаного правопорушення ОСОБА_1 - не визнав. Пояснив, що мав намір потрапити до своєї бабусі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає в с.Старі Трояни Ізмаїльського району Одеської області. Для цього домовився зі своїм товаришем на ім`я ОСОБА_9 , який також мешкає в с.Старі Трояни, що коли його знайомий буде їхати автомобілем, то забере і його, оскільки він постійно їздить з м.Одеси до цього населеного пункту, та з ним буде безпечно.
На при кінці травня його товариш повідомив, що він може приїхати, та де його буде чекати автомобіль. Прибувши на місце його, ОСОБА_1 дуже здивувало, що цей автомобіль виявився вантажним, та що водій сказав сідати в кузов та їхати там. Втім він не заперечував, та розмістився в кузові. По дорозі водій зупинився, та забрав ще двох невідомих йому молодих чоловіків.
Коли приїхали до м.Болград, хоча він навіть не знав, що це м.Болград, оскільки ніколи в цьому місті не був, водій сказав перейти в білий легковий автомобіль, який відвезе хлопців, а потім, його ОСОБА_1 , при цьому він декілька разів наполягав, щоб його залишити на перехресті до с.Старі Трояни, та далі він добереться самостійно, на що водій заперечив, оскільки пізно та почнеться комендантська година.
Їх привезли в будинок, де він знаходився йому, ОСОБА_1 не відомо, оскільки він не орієнтувався на місцевості, де було ще двоє чоловіків. Він себе почував ніяково, оскільки поряд були не знайомі йому люди. Вранці він попросив показати де знаходиться автовокзал, що б він міг добратися до бабці. Потім прийшов чоловік, сказав, що поїдуть далі, та коли вони їхали через якесь село, водій зупинив автівку, сказав усім вийти, так як попереду прикордонники та йому не потрібні проблеми.
Їх усіх, затримали прикордонники, поклавши обличчям до долу, руки зв`язали стяжками, а потім на своєму авто відвезли десь в поле сфотографували усіх разом, а надалі відвезли до частини, де посадили в кімнаті за столи та наказали писати пояснення. При цьому прикордонники стверджували, що їм відомо про намір незаконного перетину, а тому заставляли писати, що вони бажали перетнути кордон в Молдову та не потрібно викручуватися.
Він ОСОБА_1 аркуш з поясненнями зіпсував, оскільки написав не так як вимагав прикордонник, після чого на нього накричали, та дали новий аркуш і сказали, що саме він має писати, бо буде винен не один аркуш паперу. При цьому усі хлопці писали майже одне і теж, а потім їм, усім диктували заяву про визнання вини, та заповнювали бланки, де зазначали номери телефонів.
Прикордонник на нього тиснув, підвищував голос, а тому він, ОСОБА_1 почувався ніяково, йому було лячно, він погодився з усім, що йому казали аби швидше все закінчилося і він міг повернутися до дому.
Наступного дня о 09:00 годині його відпустили, сказали, що документи передадуть до суду, і що, його присутність не обов`язкова. Розуміючи, що все було зовсім не так, як він писав в поясненнях, він вирішив звернутися за правовою допомогою аби довести свою не винуватість.
Стверджував, що він не мав наміру потрапити за кордон, у нього навіть не було при собі закордонного паспорту, він бажав відвідати свою бабусю в с. Старі Трояни, яка вже похилого віку та живе одна.
Все, що викладено в протоколі не відповідає дійсності, оскільки він навіть не наближався до кордону, а затримали його в населеному пункті на вулиці по серед села.
Просив врахувати його пояснення, перевірити усі докази, та не притягувати його до відповідальності.
-захисник особи, відносно, якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 адвокат Дімов Д.П. надав суду копію паспорту на ім`я ОСОБА_8 пенсійне посвідчення, яка є бабусею ОСОБА_1 з відміткою про реєстрацію в АДРЕСА_2 , що розташоване по автодорозі Одеса-Ізмаїл. Захисник звернув увагу на документи, які були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, які не є беззаперечними доказами винуватості його підзахисного, а усі сумніви трактуються виключно на користь особи, відносно якої складено протокол.
По твердженню захисника до протоколу не додано схеми правопорушення, на якій зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення, місця розташування «Групи реагування» відділу прикордонної служби, маршруту руху порушника та лінію державного кордону, не додано фото чи відео фіксацію факту вчинення правопорушення у вигляді перетину чи спроби незаконного перетину кордону, чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на склад правопорушення у діях ОСОБА_10 .
Наразі пояснення його підзахисного є логічними та виправданими, він весь цей час наполягав на участі в судовому засіданні, бажав надати суду особисті пояснення, та жадав бути почутим, оскільки усвідомлював, що його письмові пояснення не відповідають дійсним обставинам, оскільки були написані ним під тиском і примусом прикордонників, а тому просив не приймати їх до уваги, та віднестись критично. Він до тепер не покинув територію України, та не мав і не має такого наміру.
Захисник наполягав на відсутності складу і події адміністративного правопорушення в діях його підзахисного ОСОБА_1
-захисник особи, відносно, якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 адвокат Ролінський В.В. стверджував, що його підзахисний не мав наміру здійснювати незаконний перетин кодону, не мав при собі паспорту для виїзду за кордон, затриманий був в населеному пункті, тоді як прикордонники штучно створювали протилежну ситуації, перевезли затриманих в інше місце де фотографували, хоча фото до протоколу не додали. Не надали достатніх і необхідних доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 .. Його вина заключається в тому, що він молодий, не досвідчений та потрапив в халепу, і згоден був писати все, що йому казали, аби швидше його відпустили. Однак він не ухилився від суду і доводить свою невинуватість.
Захисник просив прийняти і врахувати усі пояснення його підзахисного, врахувати відсутність беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_1 та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-1 ч.2 КУпАП.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол та доводи захисників, суд вважає, що справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 при цьому суд виходить з наступного.
Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.
Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
У відповідності до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Стаття 9 ч.1 КУпАП зазначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст.ст.251, 252 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення правопорушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи (ч.1 ст. 256 КУпАП).
Диспозиція частини 2 ст. 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.
Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізичні осудні особи, які досягли 16-річного віку).
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади вчинені групою осіб (формальний склад).
Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про Державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.
Згідно ст.12 вказаного Закону, пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.
Крім того, відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року «Про порядок перетину Державного кордону України громадянами України» перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини; 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.
На підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
У відповідності до вимог ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Суд не уповноважений перебирати цей обов`язок на себе.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ПдРУ №264243 від 27.05.2024 року, ОСОБА_1 був затриманий прикордонним нарядом «Група Реагування» в районі прикордонного знаку 0757/14 на відстані 700 м до кордону в напрямку с.Табаки (Україна) с.Мирне (РМ)», який спільно з іншими чотирма особами намагались незаконного перетину кордон поза межами пункту пропуску в напрямку з України до Республіки Молдова» (а.с.1).
У протоколі про адміністративне правопорушення, що розглядається судом, не зазначено яким чином було встановлено, що ОСОБА_1 намагався незаконно, поза пунктами пропуску через державний кордон, перетнути державний кордон з України до Молдови.
Водночас, суд зауважує на тому, що ні схеми правопорушення, на якій зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення, місця розташування «Групи реагування» відділу прикордонної служби, маршруту руху порушника та лінію державного кордону, а також фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення у вигляді перетину чи спроби незаконного перетину кордону, чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на склад правопорушення у діях ОСОБА_1 на спробу незаконного перетину кордону в такий спосіб, яке ставиться йому у провину, суду не надано.
Так, до протоколу додано:
- письмові пояснення ОСОБА_1 , які як останній стверджує були написані під тиском прикордонника, який наполягав на зізнанні, відібрав телефон та не надавав можливості зателефонувати матері.
- рапорт старшого прикордонного наряду «Група реагування» штаб сержанта ОСОБА_11 , з якого слідує, що «… о 21:30 годині 27.05.2024 року прикордонним нарядом «Група реагування» в районі прикордонного знаку 0757/14 на відстані 700 м. до кордону на напрямку с.Табаки (Україна) н.п.Мирне (Республіка Молдова) було виявлено групу осіб у складі п`ятьох осіб в тому числі ОСОБА_1 …, які незаконно поза пунктом пропуску намагались перетнути кордон з України в Республіку Молдова та знаходились в прикордонній музі без відповідного дозволу…» (а.с.6);
-рапорт старшого зміни прикордонних нарядів старшого лейтенанта ОСОБА_12 , про те, що ним було перевірено справу про адміністративне правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.204-1 КУпАП (а.с.7).
Жодних доказів на підтвердження спроби ОСОБА_1 на незаконний перетин кордону суду не надано.
Таким чином, доказова база, яка долучена до протоколу про адміністративне правопорушення, ґрунтується лише на письмових поясненнях самого ОСОБА_1 (а.с.2) та старшого прикордонного наряду «Група реагування» С.Каназірського про обставини вчинення ОСОБА_1 протиправних дій.
Одного лише протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту старшого прикордонного наряду «Група реагування» за відсутності інших доказів явно не достатньо для висновку про винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
Згідно п. 8 Положення про прикордонний режим від 27.07.98 року N 1147 дозволений в`їзд у контрольований прикордонний район громадянина України, який має при собі документи, що посвідчують особу і такі дії не є порушенням закону та не свідчать про умисел у подальшому незаконно перетнути державний кордон.
Як зазначено у протоколі, ОСОБА_1 мав при собі паспорт громадянина України (копія паспорта на а.с.8), а тому перешкод для його в`їзду та перебування у контрольованому прикордонному районі не було.
Суд звертає увагу на те, що сам по собі протокол у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (постанова Верховного Суду від 14 травня 2020 року в справі № 240/12/17).
Також нагадуємо, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Виходячи з вищезазначеного, слід дійти висновку, що органом (особою), який склав протокол не надано жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч.2 ст. 204-1 КУпАП, та яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
А відтак, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16а).
Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
Наявну в матеріалах справи заяву ОСОБА_1 про визнання винуватості (а.с.4), суд до уваги не приймає, з огляду на заперечення останнього в добровільності її написання.
Згідно усталеної судової практики Верховного Суду визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє слідчого, прокурора, суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо та всієї доказової бази у сукупності.
Водночас регламентований ст. 62 Конституції України та закріплений у ст. 17 КПК принцип презумпції невинуватості звільняє особу від обов`язку доводити свою невинуватість, усі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Якщо обвинувачений посилається на обставини, що свідчать про його невинуватість, то встановити або спростувати такі обставини повинна сторона обвинувачення. Показання обвинуваченого підлягають оцінці за тими ж правилами, що й усі докази, наявні у матеріалах кримінального провадження.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження і на провадження у справах про адміністративні правопорушення.
Показання обвинуваченого є не лише джерелом доказів, а й засобом захисту ним своїх інтересів, вони мають бути ретельно перевірені й оцінені судом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили для суду (ч. 2 ст. 94 КПК) (постанова Верховного Суду від 9 грудня 2021 року в справі № 487/4245/18). Водночас показання обвинуваченого мають отримати правову оцінку за правилами ст. 94 КПК.
Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу і події правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винним у порушенні правил перетину державного кордону України, в судовому засіданні встановлено не було.
У відповідності до вимог ст. 7 ч.1 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.
А відтак, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.204-1 ч.2 КУпАП підлягає закриттю, оскільки положеннями ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення.
З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядку ст. 40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.204-1, 247, 283-285,287-294 КУпАП, суд, -
Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу і події адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.
Повний текст судового рішення складно і проголошено 24.08.2024 року.
Суддя: С.В.Кодінцева