Справа № 755/7170/24
Провадження №: 3/755/2979/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" серпня 2024 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Дзюба О.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП,-

установив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 577284 від 14.04.2024, ОСОБА_1 14.04.2024 близько 17 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 , ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме перешкоджав вільному доступу до помешкання.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Барицький П.В. в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечували. Додатково ОСОБА_1 зазначив, що жодних дій спрямованих на ухилення ним від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_2 ним не вчинялося.

Суд, вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, його захисника та представника постраждалої особи, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 184 КУпАП, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про охорону дитинства», законодавство про охорону дитинства грунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Так, виконання батьками своїх обов`язків по відношенню до дитини врегульовані, зокрема, Главою 13 «Особисті немайнові права і обов`язки батьків та дітей» Сімейного кодексу України.

Згідно приписів ч. ч. 1, 4 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

При цьому у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

За приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 являється батьком неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Відповідно до письмових пояснень від 14.04.2024 наданих неповнолітньою ОСОБА_2 , остання зазначила, що вона прийшла до себе в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , де вона раніше проживала разом із матір`ю, яка наразі померла. Вказала, що вона у даній квартирі зареєстрована одна, а квартира належить їй на праві спадщини. З липня 2022 року у квартирі проживає її батько ОСОБА_1 зі своєю співмешканкою та двома її неповнолітніми дітьми. Ключі від квартири їй батько не надає. У квартирі безлад та антисанітарія. Прийшовши до квартири з своїм представником Сидоренко Ларисою та адвокатом вона намагалася відчинити двері квартири, проте ключі не підходили, після чого вона почала стукати у двері. В свою чергу, батько двері не відчиняв та почав погрожувати.

З переглянутих в судовому засіданні відеозаписів убачається, що ОСОБА_1 відчинив двері квартири тільки після приїзду працівників поліції. З пояснень ОСОБА_1 наданих працівникам поліції убачається, що він не заперечує факту належності квартири його неповнолітній доньці ОСОБА_2 , проте від ключі квартири надавати останній відмовився, посилаючись на відсутність додаткового комплекту.

Крім цього, з переглянутих судом відеозапису, зокрема, відображаючого стан квартири убачається, що квартира знаходиться у стані безладу та у стані не придатному для нормального проживання та розвитку у ній дитини. Таким чином, ОСОБА_1 , як батьком неповнолітньої ОСОБА_2 , не забезпечується виконання ним обов`язків із забезпечення належних умов проживання дитини, що свідчило б про прояв поваги до останньої та бажання батька забезпечити її фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, що є порушенням норм Закону України «Про охорону дитинства» та норм сімейного законодавства.

Жодних доказів на спростування встановлених судом обставин, особою, що притягається до адміністративної відповідальності суду не надано.

Як убачається зі змісту вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення мало місце 14.04.2024.

Відповідно до приписів ст. 38 КУпАП, у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Враховуючи дату вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що мало місце 14.04.2024, останнім днем строку накладення адміністративного стягнення є 14.07.2024.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. ст. 38, 184, 247, 287-289 КУпАП, суд-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності (протокол серії ВАВ № 577284 від 14.04.2024) закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.А. Дзюба