ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1716/24 Справа № 180/1000/24 Суддя у 1-й інстанції - Хомченко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Круглого Вячеслава Вікторовича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах зазначених в протоколі, 04.05.2024 року о 22 год. 40 хв. по вул.Парковій в м. Марганець, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Fiat Doblo д.н.з. НОМЕР_1 з наявними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю с порожнини рота, мляве мовлення). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, про що працівником поліції складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Круглий В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати доказом по справі, оскільки в ньому містяться виправлення, зі змісту протоколу видно, що до адміністративної відповідальності притягується ОСОБА_2 , в той час, як судом притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 .

Вказує, що відеозапис не є безперервним, на ньому не видно руху транспортного засобу, його зупинки. ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Також вказує, що працівники поліції пропонували провести огляд ОСОБА_1 на стан спянеіння не у передбачений законом спосіб. Порушено саму процедуру огляду, що тягне за собою недійсність результатів такого огляду.

Захисник Круглий В.В. в судовому засіданні зазначив про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тобто, для визначення складу даного правопорушення необхідно встановити чи керувала особа, що притягується до адміністративної відповідальності транспортним засобом, законність запропонованого їй порядку огляду та сам факт відмови.

Згідно з вимогами ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Так, факт порушення ОСОБА_3 п. 2.5 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується відповідним протоколом, відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, рапортом працівника поліції.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 безумовно наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Перевіривши відеозапис адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що він надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Так, на відеозаписі зафіксовано транспортний засіб який стоїть на проїжджій частині дороги та на місці водія якого знаходиться ОСОБА_1 . Даний траспортний засіб є заведеним. На відрізку відеозапису (03.21 хвилин) жінка, яка сидить поруч на пасажирському сидінні вказує на те, що вони майже доїхали до їхнього дому. На відрізку відеозапису (04:45 хвилин) працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 про те, що є підозра, що останній керує транспортним засобом в нетверезому стані, на що ОСОБА_1 відповідає згодою.

Вищенаведені обставини безсумнівно вказують на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення час та місці та спростовують доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Що стосується посилання апелянта на те, що працівники поліції пропонували провести огляд ОСОБА_1 на стан спянеіння не у передбачений законом спосіб. Порушено саму процедуру огляду, що тягне за собою недійсність результатів такого огляду.

Так, відповідно до ст. 266 КУпАП, Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до відеозапису (04:58 хвилин) працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній відмовляється та вказує на необхідність проведення такого огляду в медичному закладі. Надалі (06:18 хвилина відеозапису) працівник поліції пропонує ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу, на що останній зазначає, що не може залишити свій транспортний засіб оскільки він не закривається.

Вищенаведені обставини, на думку апеляційного суду, не вказують на порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП щодо процедури огляду. Поведінка ОСОБА_1 зводиться до незгоди з проведенням огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

Не можливість залишення транспортного засобу на дорозі не є підставою, яка надавали би ОСОБА_1 право не виконувати вимоги п. 2.5 ПРД України відповідно до яких, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відсутність направлення на огляд, не мають вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ.

Що стосується доводів апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати доказом по справі, оскільки в ньому містяться виправлення, зі змісту протоколу видно, що до адміністративної відповідальності притягується ОСОБА_2 , в той час, як судом притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 , слід зазначити наступне.

Так, дійсно протокол про адміністративне правопорушення має виправлення, однак, наявні в матеріалах справи докази, в своїй сукупності, підтверджують викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 754503 від 04 травня 2024року обставини та вказують, що даний протокол про адміністративне правопорушення складений саме на ОСОБА_1 .

Апеляційний суд наголошує, що процесуальні норми є вторинними порівняно з матеріальними, оскільки призначення перших полягає в забезпеченні реалізації других. Тобто характер, зміст і призначення процесуальних норм підпорядковані вимогам матеріальних норм і тому зумовлені ними та є похідними від них.

Не кожен дефект певного адміністративного акта робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Такий вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий».

При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.

Інакше кажучи, за принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування певного акта з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Що стосується клопотання сторони захисту про необхідність допиту свідка то апеляційний суд вважає, що воно не підлягає задоволенню, оскільки стороною захисту надано нотаріально завірене пояснення свідка ОСОБА_4 .

Так, в письмових поясненнях ОСОБА_4 вказує, що її пояснення надані начальнику відділення 1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області датовані 04.05.2024 року виконані не нею, зазначені в даному поясненні обставини вона не повідомляла.

Апеляційний суд ставиться критично до таких пояснень ОСОБА_4 , оскільки вони суперечать іншим наявним в матеріалах справи доказам, про які зазначено вище, та які вказують на те, що ОСОБА_1 як особа, що керувала транспортним засобом, відмовився від проходження огляду був причиною притягнення його до адміністративної відповідальності.

Враховуючи, що судом не встановлено недотримання працівниками поліції вимог КУпАП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, суддя, оцінивши кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, визнав їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність достатньою для того, щоб дійти висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 ПДР України.

Досліджені апеляційним судом матеріали справи та відеозапис, є інформативними і не вказують на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції відносно ОСОБА_1 .

Таким чином, постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою. Підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Круглого Вячеслава Вікторовича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун