Справа №: 302/1159/24 3/302/507/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року селище Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарапатської області Повідайчик О.І.,

за участі:

секретаря судового засідання Митряк І.П.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в режимі відеоконференції,

розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

на розгляд судді надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 286194 від 02 липня 2024 року про те, що «гр. України ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення 01.07.24 близько 20 год 55 хв к/п «Контрольний Пост», спільно з офіцерами ПОРВ (з м.д.н.п. Яблунівка) в межах контрольованого прикордонного району на ок. н.п. Торунь (територія Міжгірської селищної громади Хустського району Закарпатської області на напрямку 207 п/зн було виявлено та затримано ОСОБА_1 , який спільно з ОСОБА_2 здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Румунію поза ППр через державний кордон, в складі групи осіб. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 9 і 12 ЗУ «Про державний кордон», тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

В підтвердження факту вчинення зазначеного правопорушення до протоколу додані: протокол про адміністративне затримання від 01 липня 2024 року, протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 01 липня 2024 року, пояснення старшого офіцера (старшого оперуповноваженого) прикордонного оперативного розшукового відділу (з м.д.н.п. Яблунівка) головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_3 від 01 липня 2024 року. Також в матеріалах справи наявна копія паспорта громадянина України ОСОБА_1 та заява за його підписом на отримання електронних повісток від 01.07.2024.

З`ясовуючи обставини, які підлягають встановленню при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 280 КУпАП суддя враховує таке.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративним правопорушенням є, перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з таких порушень.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого коментованою статтею, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про Державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Згідно статті 12 вказаного Закону, пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.

Пункт пропуску через державний кордон України це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Згідно з положеннями ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

ОСОБА_1 взяв участь в розгляді справи та надав суду пояснення, що того дня він разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 їхали на легковому автомобілі марки «Тесла» в напрямку з м. Львова в с. Пилипець Хустського району Закарпатської області. На околиці населеного пункту на контрольно-пропускному пункті автомобіль зупинили працівники поліції спільно з працівниками державної прикордонної служби. Працівники поліції (хто саме йому не відомо) запропонували ОСОБА_6 проїхати з ними до відділку поліції в селище Міжгір`я для перевірки документів, куди вони й попрямували своїм транспортним засобом вслід за поліцейським автомобілем. Після того як працівники поліції з`ясували питання зі ОСОБА_4 поліцейський сказав, що зараз мають під`їхати працівники прикордонної служби. Через деякий час під`їхав легковий автомобіль марки «Рено» моделі «Дастер» на цивільних номерах з якого вийшли два військовослужбовці: один з ОСОБА_7 , інший з Державної прикордонної служби, які зразу наказали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 одягнути кайданки та здати мобільні телефони. ОСОБА_10 відмовився одягати кайданки зауваживши, що для цього нема підстав та відмовився здавати мобільний телефон через безпідставність такої вимоги. Після цього зазначені військовослужбовці наказали їм сісти в автомобіль марки «Рено» моделі «Дастер» на цивільних номерах, на якому вони разом поїхали на КПП на околиці села Торунь де прикордонники затримали невідомого їм громадянина на ім`я ОСОБА_11 . В подальшому вони поїхали на зазначеному автомобілі, як з`ясувалось пізніше до с. Яблунівка, Михайло, підкорившись наказу їхав за ними власним автомобілем. В с. Яблунівка їх протримали десь до третьої години ночі наступної доби де невідома військовослужбовець жіночої статі склала відносно ОСОБА_12 якісь протоколи, з якими навіть не дала йому можливості ознайомитись. Після третьої години ночі ОСОБА_12 та ОСОБА_9 прикордонники доставили в м. Хуст до РТЦК та СП. ОСОБА_10 ствердив, що не робив спроб і не мав наміру в жодний спосіб перетинати державний кордон України й не мав із собою ні закордонного паспорта, ні іноземної валюті, ні будь-яких спеціальних засобів. Стверджував, що й не мав можливості вчинити інкриміноване правопорушення, перебуваючи на відстані близько 80 км від державного кордону. Відомості про відстань до кордону отримав під час підготовки до розгляду цієї справи з публічних джерел, клопотав про доручення вказаних доказів суддею до матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Просив закрити справу про адміністративне правопорушення, оскільки він його не вчиняв.

Дослідивши додані до протоколу про адміністративне правопорушення суд констатує, що вони відтворюють фактичні обставини, зазначені в згаданому протоколі, проте не містять відомостей про дії чи бездіяльність, які б містили ознаки об`єкивної сторони інкримінованого правопорушення. При цьому суд зауважує, що всі зазначені документи складені одним суб`єктом старшим офіцером (старшим оперуповноваженим) прикордонного оперативного розшукового відділу (з АДРЕСА_2 ) головного оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 . В матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні докази, передбачені ст. 251 КУпАП, в підтвердження факту вчинення ОСОБА_13 інкримінованого правопорушення: показання/пояснення свідків, відео-, аудіо матеріали, речові докази тощо. Жоден із документів, доданих як докази вчинення правопорушення, не містить підпису ОСОБА_14 .

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Принцип презумпції невинуватості відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності з огляду на суворість застосованої до неї санкції (рішення у справах «Lutz v. Germany», § 182; «Schmautzer v. Austria»; «Malige v. France» «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI; ухвала щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» (Rybka v. Ukraine), заява № 10544/03, від 17 листопада 2009 року).

Частиною 3 ст. 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи зазначені принципи слід констатувати, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд не може перебирати на себе функції захисту чи обвинувачення у справі, зокрема самостійно відшуковувати докази, змінювати фабулу інкримінованого правопорушення, викладену в протоколі (висувати обвинувачення чи змінювати його) тощо. Натомість суддя, в межах протоколу про адміністративне правопорушення, на підставі поданих доказів встановлює фактичні обставини, які підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та встановлює наявність складу адміністративного правопорушення відповідно до формулювання інкримінованого правопорушення (обвинувачення) викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення, яке повинно відповідати диспозиції відповідної статті Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Суддя констатує, що протокол про адміністративне правопорушення не містить опису місця й способу вчинення інкримінованого правопорушення, тобто де саме поза пунктом пропуску через державний кордон ОСОБА_1 було вчинено спробу його перетину та з використанням яких засобів. При цьому з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками Національної поліції та Державної прикордонної служби України на околиці с. Торунь, відстань від якого до с. Яблунівка, розташованого в близькості до державного кордону складає автомобільним шляхом близько 100 км. Водночас, суддя зауважує на тому, що ні схеми правопорушення, на якій зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення, місця розташування «Контрольного посту» відділу прикордонної служби, маршрут руху порушника разом із групою осіб та лінію державного кордону, а також фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на причетність та умисел ОСОБА_1 на перетин кордону в такий спосіб, яке ставиться йому у провину, суду не надано. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення установлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

На підставі наведеного суддя доходить висновку про відсутність події правопорушення та відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП відсутність події та складу адміністративного правопорушення має наслідком закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

З наведених міркувань та керуючись ст. 7, 9, 266, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною другою статті 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення

Постанову може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.І. Повідайчик