Провадження № 3/521/6735/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2024 року Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Мазун І.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який є військовослужбовцем В/ч НОМЕР_2 , та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 814275 від 07.06.2024 р. вбачається, що 07.06.2024 р. о 01.30 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Mondeo н/з НОМЕР_3 , по вул. Тираспольське шосе, 22/8, в м. Одеса, у стані алкогольного сп`яніння, згідно показань приладу «Alcotest 7510», чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно показань приладу «Alcotest 7510» позитивна проба 1,43 ‰.

ОСОБА_1 та його адвокат в останнє судове засідання не з`явилися, до суду було надано пояснення представника ОСОБА_1 , в яких вона просила закрити провадження по справі, на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП у зв?язку з вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності. Аргументувала це тим, що ОСОБА_1 - старший солдат, водій-електрик відділення бойового управління командного пункту військової частини НОМЕР_2 в період з 01.06.2024 по теперішній час виконує бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у складі сил і засобів повітряного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " угруповання сил і засобів Повітряних Сил Збройних Сил України із вогневого ураження повітряних цілей противника, а саме - виконує обов?язки водія у складі мобільної вогневої групи з протиповітряного прикриття та наземного прикриття об?єктів критичної інфраструктури, протиповітряної оборони важливих державних і військових об?єктів згідно з бойовими розпорядженнями, що підтверджується довідкою командира Військової частини. Зокрема вказала, що 06.06.2024 ОСОБА_1 перебував у звільненні та відпочивав від служби, яка дуже впливає на психічне та емоційне здоров?я. О 23 год. 39 хв. в Одесі та Одеській області було оголошено повітряну тривогу, яка тривала до 04 год 55 хв. 07.06.2024р.. У зв?язку з оголошенням повітряної тривоги та викликаної небезпеки, ОСОБА_1 було віддано наказ терміново прибути до пункту А (інформація з ступнем секретності «таємно») забрати особовий склад бойового управління вогневої групи командного пункту (інформація з ступнем секретності «таємно») та евакуювати до пункту Б (інформація з ступнем секретності «таємно»). Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення було викликано крайньою необхідністю, так як він виконував обов?язки військової служби, пов?язані із захистом України від збройної агресії російської федерації.

Військова частина НОМЕР_2 Міністерства оборони України надали до суду клопотання, в якому зазначили, що старший солдат ОСОБА_1 є водієм-електриком відділення бойового управління командного пункту військової частини НОМЕР_2 , має кваліфікацію та спеціальний дозвіл, кількість водіїв такої категорії є обмеженою - позбавлення його права керування транспортними засобами на строк один рік може мати негативні наслідки для виконання завдань із відсічі збройної агресії російської федерації. А також відповідно до службової характеристики від 24 липня 2024 року за час служби позитивно себе зарекомендував.

Зокрема, командування частини критично ставиться до подібних випадків, однак враховуючи необхідність виконання завдань в умовах воєнного стану, в тому числі із ураження повітряних цілей, а також виключної обставини, що старший солдат ОСОБА_1 має відповідну кваліфікацію водія-електрика відділення бойового управління командного пункту військової частини, тому просили прийняти до уваги вищевикладені обставини, врахувати також інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, або знімають вину.

Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов таких висновків.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, вирішуючи питання щодо винуватості та притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд має перевірити наявність обставин, що виключають притягнення особи до відповідальності.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9а Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 17 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акту крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини: 2) діями тварин; 3) природними явищами; 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо. Крім того, крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): - небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; - при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; - шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Враховуючи встановлені обставини, суд приймає до уваги доводи про те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності; є водієм-електриком відділення бойового управління командного пункту військової частини НОМЕР_2 , має кваліфікацію та спеціальний дозвіл, старший солдат ОСОБА_1 проходить службу у В/ч НОМЕР_2 , виконував бойове завдання, має кваліфікацію та спеціальний дозвіл, кількість водіїв такої категорії є обмеженою, позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік старшого солдата ОСОБА_1 може мати негативні наслідки для виконання завдань із відсічі збройної агресії російської федерації.

Аналізуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності. Заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність, зокрема, виконував завдання військової частини НОМЕР_2 . Також варто зауважити, що до цього часу ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягувався.

Згідно з приписами п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Керуючись ст. ст. 130, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити згідно п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП за обставин вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя І.А. Мазун