ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2102/24 Справа № 183/4622/24 Суддя у 1-й інстанції - Олійник А. В. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу захисника Гергель Катерини Олександрівни в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2024 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

за участю:

захисника Гергель К. О.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2024 року ОСОБА_1 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 26.03.2024 року о 08.15 год. в Дніпропетровській області, м. Новомосковськ вул. Сучкова 32, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем DAEWOO Matiz номерний знак НОМЕР_1 скоїла дорожньо-транспортну пригоду, місце якої залишила на порушення встановлених правил, далі продовжила рух, в орган або підрозділ поліції не повідомила, своїми діями спричинила необхідність проведення поліцейських заходів щодо встановлення транспортного засобу та водія. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення вимог 2.10 А.В.Д. Правил дорожнього руху та за статею 122-4 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження постанови суду, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

В обґрунтування пропущеного строку апеляційного оскарження захисник зазначає, що під час винесення постанови захисник та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не були присутні та не були повідомлені належним чином про розгляд справи, подавали до суду клопотання про відкладення, однак суд першої інстанції його проігнорував. Повний текст рішення суду отримали 25 липня 2024 року о 19.14 годині в електронному кабінеті, та датою доставки є 26 липня 2024 року. Вважає причини пропуску строку поважними.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на незаконність постанови суду першої інстанції. Зазначає, що суд залишив поза увагою її клопотання щодо неможливості розгляду справи до винесення рішення по іншій справі, де оскаржується постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, обставини якої стосуються також обставин в даній справі. Суд залишив поза увагою надані захистом докази лише з формальних підстав, а саме через ненадання захисником витягу з договору про надання правничої допомоги на підтвердження повноважень. Її повноваження підтверджуються ордером, в якому є посилання на договір про надання правничої допомоги та вказано про відсутність обмежень в повноваженнях адвоката, тому витяг з договору інтегровано в ордер адвоката і там є вказівка на відсутність будь-яких обмежень. Суд не дослідив належним чином матеріали та обставини справи всупереч ст. 280 КУпАП на предмет чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи заподіяно майнову шкоду.

Вказує також, що відповідальність за ст. 122-4 КУпАП настає виключно за наявності прямого умислу на вчинення дій, передбачених диспозицією вказаної норми, тобто за наявності в діях особи умислу на залишення місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди з метою ухилення від відповідальності. У відеозаписі вбачається відсутність вчиненої ОСОБА_1 ДТП, в заяві пішохода зазначено про відсутність спричинення їй як матеріальної шкоди, так і шкоди її здоров`ю, схема місця ДТП не відповідає матеріалам відеозапису, де видно, що автомобіль не заїжджав на пішохідний перехід, доказів спричинення будь-яких пошкоджень немає. Пояснення ОСОБА_1 свідчать про відсутність умислу з її сторони, оскільки вона продовжила рух свого автомобіля, після того як переконалася, що не спричинила ДТП.

Крім того захисник посилається на порушення права ОСОБА_1 на захист, оскільки її не було повідомлено належним чином про розгляд справи судом першої інстанції, а її адвоката фактично визнав неповноважним і не взяв до уваги її клопотання.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явилася. Про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавала.

Захисник в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, постанову суду скасувати і закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб (ч. 6 ст. 294 КУпАП).

Мотиви апеляційного суду.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги захисника, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, доходить наступних висновків.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, який пропущений з поважних причин, а тому для забезпечення права особи на оскарження судового рішення клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Так, приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, суд зазначив, що її винуватість підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №674515 від 02.05.2024 року, в якому вказані обставини інкримінованого адміністративного правопорушення, висновком перевірки матеріалів, зареєстрованих до ЄО Новомосковського РВП ГУНП №8323 від 26.03.2024 за фактом ДТП, що мала місце 26.03.2024, заявою ОСОБА_2 , рапортом, схемою місця ДТП від 26.03.2024, висновком спеціаліста судово-медичного експерта №188 від 26.04.2024, фототаблицею, письмовими поясненнями ОСОБА_2 і ОСОБА_1 .

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , 26.03.2024 року остання керувала своїм автомобілем DAEWOO Matiz, виїхавши передньою частиною автомобіля на перехрещувану проїзну частину зрозуміла, що може створити перешкоди для транспотних засобів, які рухаються по головній дорозі, через що перевела АКПП в положення руху заднім ходом та трохи від`їхавши назад, зупинилася. Дочекавшись, поки зможе безпечно виїхати на перехрестя, вона хотіла відновити рух прямо, але через те, що не перевела ричаг АКПП в положення переднього ходу, несподівано для неї її автомобіль почав рухатися заднім ходом і зупинився, коли заднім колесом уперся в бордюрний камінь. Після чого вона подивилася по дзеркалам заднього виду, впевнилася, що своїми діями нікому не нашкодила, оскільки біля автомобіля нікого з людей не було, та продовжила рух у своїх справах. В подальшому від сина дізналася про нібито якусь подію за участю з її автомобілем.

З наявного в матеріалах справи відеозаписі слідує як ОСОБА_1 , керуючи автомобілем DAEWOO Matiz, який заднім ходом поїхав від перехрестя та впершись в бордюрний камінь штовхнув пішохода ззаду, в той час як він завершував перехід вулиці. Після чого ОСОБА_1 не вийшла з автомобіля та далі продовжила рух, залишивши місце пригоди.

Відповідно до висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 188 від 26.04.2024 року на основі судово-медичного обстеження ОСОБА_2 , тілесні ушкодження у виді гематоми (синця) в області поперекового відділу хребта відносяться до легкого ступеню тяжкості, виникли від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо при автомобільній травмі та за давністю утворення можуть відповідати даті події, вказаній потерпілою (26.03.2024), що підтверджується даними медичних документів.

Дослідженим відеозаписом спростовуються доводи ОСОБА_1 , наданих в письмових поясненнях, що остання впевнилася, що своїми діями не завдала шкоди нікому, оскільки нікого біля машини не було. Адже на відеозаписі видно як автомобіль задньою частиною штовхнув пішохода ззаду, що завершував перехід дороги, колесом зупинившись об бордюрний камінь. При цьому водій не вийшов з автомобіля пересвідчитися чи дійсно своїми діями не завдав жодної шкоди, враховуючи несподівану для водія траєкторію руху автомобіля заднім ходом і те, що транспортний засіб зупинився лише через перешкоду у вигляді бордюру, об який транспортний засіб вдарився колесом перед самим парканом, будучи біля пішохідного переходу на тротуарі, натомість водій фактично одразу поїхав з місця пригоди.

З огляду на вищевикладене, твердження захисника про відсутність події та завданої шкоди діями ОСОБА_1 при керуванні автомобілем також є неспроможними.

Зазначені вище докази є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

Відповідно до п. 2.10 Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ставши причетною до дорожньо-транспортної пригоди, будучи зобов`язаною вчинити дії, передбачені пунктом 2.10 Правил дорожнього руху, цього не зробила і залишила місце події.

Так, згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 обов`язків згідно з п. 2.10 Правил дорожнього руху і залишенням місця пригоди, поліцейські вживали заходи для встановлення її учасника та транспортного засобу.

Так, статтею 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Протокол про адміністративне правопорушення складений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, містить усі відомості, які узгоджуються з диспозицією інкримінованих ОСОБА_1 порушень Правил дорожнього руху та статті КУпАП.

Відтак, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, з`ясувавши фактичні обставини справи, переконливо дійшов обґрунтованого висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушила пункти 2.10 А, В, Д Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника не спростовують висновків суду першої інстанції щодо доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення та не впливають на їх правильність, фактично зводяться до переоцінки доказів.

Твердження апелянта про залишення судом першої інстанції при розгляді справи її клопотання та доводи з формальних підстав, а саме не підтвердження повноважень адвоката витягом з договору є неспроможними і не узгоджуються з вимогами ст. 271 КУпАП, якою встановлено якими документами підтверджуються повноваження захисника на участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Крім того судом апеляційної інстанції, задовольнивши клопотання захисника про поновлення строку апеляційного оскарження, забезпечена можливість реалізації права ОСОБА_1 на захист та участі в розгляді справи, однак, будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`являлася, а її інтереси представляв захисник, доводи якого належним чином були перевірені та спростовані апеляційним судом в ході судового розгляду справи.

При розгляді справи судом порушень статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішення, власної оцінки доказів справи та положень КУпАП, які захист тлумачить на свій розсуд, ігноруючи їх сукупність.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, а постанову місцевого суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання захисника ОСОБА_3 про поновлення строку апеляційного оскарження на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2024 року та поновити строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Гергель Катерини Олександрівни в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун