Справа № 288/1845/24
Провадження № 3/288/1316/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року смт. Попільня

Суддя Попільнянського районного суду Житомирської області Зайченко Є.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

місце роботи: не працює,

за частиною 1 статті 164-16 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 112193 від 06 серпня 2024 року, ОСОБА_1 06 серпня 2024 року о 10:00 годині в АДРЕСА_1 , здійснив продаж алкогольних напоїв власного виробництва, чим займався забороненими видами господарської діяльності до якої є обмеження.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшла наступного висновку.

Згідно вимог частини 1 статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи вирішує наступні питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до положень статтею 255 КУпАП обов`язок щодо належного оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення покладається, зокрема, на уповноважених посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 164-16 КУпАП, настає за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Вказана норма частини 1 статті 164-16 КУпАП, носить бланкетний характер, оскільки у наведеній диспозиції відсилає до закону, що регулює певні види господарської діяльності, тому в протоколі про адміністративне правопорушення має зазначатися відповідна норма спеціального закону, яка регламентує види господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом.

Таким законом, зокрема, є Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР.

В протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на конкретну статтю, її частину, пункт, підпункт Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, яку було порушено, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-16 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ (п. 31 рішення від 28 жовтня 2003 року у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia), заява № 589973/00); п. 109 рішення від 13 грудня 2001 року

у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia v. Moldova), заява № 45701/99); п. 54 рішення від 23 вересня 1998 року у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

ЄСПЛ нагадує, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

На національному рівні Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29 червня 2010 року у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Однією з ознак даної діяльності є систематичність.

Суддя вважає, що істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-16 КУпАП, є не тільки факт зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, а систематичний характер таких дій, як самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

В протоколі про адміністративне правопорушення в порушення зазначених вимог відсутні відомості про здійснення ОСОБА_1 даного виду господарської діяльності на постійній основі, систематично, два і більше разів.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про осіб, яким ОСОБА_1 збував алкогольні напої власного виробництва.

Частиною 1 статті 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинене правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є.

Відповідно до п. 4, 5 розділу ІІ інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, зміст Протоколу повинен відповідати вимогам, викладеним у статті 256 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, судом відзначається, що обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП, є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Вказані обставини унеможливлюють повний та всебічний розгляд даного адміністративного матеріалу та позбавляють суд можливості з`ясувати обґрунтовано та всебічно наступні обставини:

чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, правильної кваліфікації та вирішення справи по суті.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» від 17 жовтня 2014 року №11, норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного без додержання вимог ст. 256 цього Кодексу вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

За таких обставин, суддя вважає за необхідне повернути матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 для приведення протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів у відповідність до вимог КУпАП. При доопрацюванні матеріалів справи про адміністративне правопорушення необхідно усунути вищенаведені недоліки з дотриманням вимог п.7 Розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, із врахуванням ст.38 КУпАП щодо строків накладення адміністративного стягнення.

За змістом рішення Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року № 2-рп/2015 положення частини другої статті 294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього Кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 241 цього Кодексу, про закриття справи. Тобто, постанова судді про повернення матеріалу на дооформлення оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 245, 256, 278, 280 КУпАП; Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою Наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частинами 1 статті 164-16 КУпАП повернути до Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області - для належного оформлення відповідно до вимог закону.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Попільнянського

районного суду Є.О.Зайченко