Справа № 128/1202/24
Провадження № 33/801/728/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Фанда О. А.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Пивоварової Юлії Сергіївни, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 29 липня 2024 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 29 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17 000 грн (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У скарзі зазначає, що відеозапис є неповним та фрагментарним, докази на підтвердження факту керування ним транспортним засобом відсутні. Також в матеріалах справи відсутні докази наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння, а також відсутні докази причини зупинки транспортного засобу. Йому не було роз`яснено прав та наслідків, які настануть у разі проходження огляду чи відмови проходити огляд на стан сп`яніння. Таким чином він був позбавлений можливості реалізувати права, передбачені ст. 268 КУпАП, які працівниками поліції не були йому озвучені та роз`ясненні. Під час складання протоколу йому не було роз`яснено його права та порядок проходження огляду на стан сп`яніння. Працівниками поліції здійснювався психологічний тиск на нього, у зв`язку з чим його було дискредитовано. З відеозапису вбачається, що він виявив бажання скористатися правом на правову допомогу, просив надати йому дзвінок до батька, щоб той виклика адвоката, однак працівниками поліції не було вжито жодних дій щодо надання йому можливості реалізувати свої право на отримання такої допомоги. Факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не зафіксовано.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши адвоката Пивоварову Ю.С., яка підтримала апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

У ст. 280 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №882522, складеного поліцейським взводу №1 роти №4 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП сержантом поліції Ужвак О.Р., 20 березня 2024 року о 00 год. 55 хв. в с. Агрономічне по вул. Молодіжна, 37, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford C-Max», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; порушення координації рухі. Огляд проходити у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки транспортного засобу, що зафіксовано на портативні відеореєстратори. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.2).

У пункті 2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність, в тому числі, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Під час розгляду справи суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.280 КУпАП з`ясував всі обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та надав їм правову оцінку.

Висновок суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що факт керування ним транспортним засобом є недоведеним, оскільки не підтверджується відеозаписом.

Вказані доводи відхиляються апеляційним судом з наступних підстав.

Для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП доведенню підлягають як факт керування особою транспортним засобом, так і факт відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У п. 27 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні» від 23.12.2005 № 14 судам роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатися.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються як протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.

Апеляційний суд бере до уваги, що в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 будь-яких пояснень по суті порушення не зазначив. Не додані такі пояснення і до протоколу. З відеозапису з нагрудної камери поліцейського слідує, що ОСОБА_1 від надання пояснень відмовився.

Відеозапис з нагрудної камери поліцейського (портативного відеореєстратора) розпочинається з того, як ОСОБА_1 та поліцейські стоять біля службового автомобіля і останні запитують, чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої. У ході розмови ОСОБА_1 підтвердив факт вживання алкогольних напоїв (пиво), на що йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», а у подальшому і в закладі охорони здоров`я. При цьому ОСОБА_1 сам зазначив, що він їхав завезти дівчину і друга додому (02 хв. 25 с. першого відео). У кінці ОСОБА_1 було озвучено зміст протоколу про адміністративне правопорушення, а також повідомлено, що відносно нього буде також буде винесено постанову за керування транспортним засобом, не маючи при собі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

У рапорті поліцейського від 30 березня 2024 року зазначено, що відносно ОСОБА_1 також було винесено постанови за ч. 3 ст. 122 КУпАП (перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху), ч. 5 ст. 121 КУпАП (порушення правил керування або експлуатації транспортного засобу, правил користування ременями безпеки або мотошоломами) та ч. 1 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами).

Відтак, апеляційний суд вважає, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом є доведеним.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не зазначає, що він робив в нічний час на проїзній частині та хто був за кермом автомобіля.

Доказів того, що ОСОБА_1 були оскарженні постанови поліцейського, якими встановлений факт керування ним транспортним засобом, останнім надано не було.

Що стосується доведеності факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, то варто зазначити наступне.

Статтею 266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду регламентована Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

У пункті 3 вказаного Порядку зазначено, що огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність);

- лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 6 Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд як поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, так і пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я. Поліцейський неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд з використанням спеціального технічного засобу «Драгер» (зокрема, поліцейським було продемонстровано спеціальний технічний засіб, відкрито мундштук та зроблено контрольний замір повітря), однак ОСОБА_1 , кажучи про те, що погоджується пройти огляд, відмовився продути прилад «Драгер». ОСОБА_1 категоричного твердження про те, що бажає пройти огляд в лікарні, не заявляв. Зрештою працівником поліції, після неодноразових вимог пройти огляд, Мєдвєдєву ОСОБА_1 було роз`яснено, що вказані дії будуть розцінені ним як відмова від проходження огляду і що своїми діями він фактично ухиляється від проведення огляду. Поліцейські повідомили, що наслідком відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння буде складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Факт ненадання поліцейським безперервного відеозапису не змінює відомостей та даних в тій частині, які були надані для дослідження суду, і які узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності.

ОСОБА_1 не заперечує зафіксованих на відеозаписі обставин, не зазначає, що такі обставини не відповідають дійсності, як і не зазначає, які саме обставини не зафіксовані на відео.

З відеозапису також встановлено, що при складанні протоколу ОСОБА_1 було роз`яснено його права, тому доводи в цій частині не заслуговують на увагу.

Хибною є позиція скаржника з приводу того, що його було позбавлено права на правову допомогу під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки зі змісту ст. 268 КУпАП слідує, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

У даному випадку, за ст. 130 КУпАП розгляд справи здійснює суд, а не поліцейський, який є лише уповноваженою на складання протоколу посадовою особою.

Тому ОСОБА_1 , як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не був позбавлений можливості піж час розгляду справи в суді першої інстанції скористатися юридичною допомогою адвоката, що ним і було зроблено.

Підсумовуючи апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 29 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало