Справа № 343/2383/23
Провадження № 33/4808/654/24
Категорія ч.2 ст.172-7 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Шигірт Ф.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С., за участю ОСОБА_1 , його захисника Войцеховської Т.М. та прокурора Гринишин Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Войцеховської Т.М. на постанову Долинського районного суду від 14 травня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 за протоколами про адміністративне правопорушення №№582, 583 від 25.10.2023 року та №№588, 589 від 25.10.2023 року - закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу даного адміністративного правопорушення.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 за протоколами про адміністративне правопорушення №№580, 581 від 19.09.2023 року - закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП - у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Судом першої інстанції встановлено, що правопорушення вчинені за наступних обставин.

Відповідно до рішення Долинської міської ради Калуського району Івано-Франківської області від 01.12.2020 року № 1-1/2020 «Про підсумки виборів, визнання повноважень і реєстрацію депутатів Долинської міської ради та Долинського міського голови», а також витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 обрано Долинським міським головою, а тому, у відповідності до пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», він є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону. 10 серпня 2023 року управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України направило до Долинської міської ради Калуського району Івано-Франківської області листа № 3397/55/108/01-2023 про отримання інформації з метою перевірки повідомлення депутата Долинської міської ради ОСОБА_2 , яке поступило з Національного агентства з питань запобігання корупції, щодо можливого вчинення міським головою ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ст.172-7 КУпАП. 11 серпня 2023 року ОСОБА_1 від імені Долинської міської ради особисто підписав листа № 12/05-28/3924 про відмову у наданні запитуваної інформації відносно себе, як голови Долинської міської ради, який направлено до управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області. Відповідно до листа НАЗК № 93-06/19217-23 від 22.08.2023 року, від Долинського міського голови ОСОБА_1 не надходило повідомлень щодо виникнення конфлікту інтересів, що також підтверджується листом Долинської міської ради від 17.08.2023 року № 12/05-28/4038. Таким чином, будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 цього Закону, маючи обов`язок повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли дізнався чи повинен був дізнатися про наявність реального чи потенційного конфлікту інтересів, Долинський міський голова ОСОБА_1 не повідомив НАЗК та колегіальний орган депутатів Долинської міської ради про наявність у нього реального конфлікту інтересів при розгляді листа № 3397/55/108/01-2023 від 10.08.2023 року відносно себе, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» розглянув вказаний лист та надав відповідь нього, підписавши та направивши УСР в Івано-Франківській області ДСР Нацполіції України листа № 12/05-28/3924 від 11.08.2023 року від імені Долинської міської ради, яким відмовив у наданні запитуваної інформації відносно себе, тобто не повідомив у встановленому законом порядку відповідний орган про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а також вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за які передбачена ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 цього Закону, маючи обов`язок повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли дізнався чи повинен був дізнатися про наявність реального чи потенційного конфлікту інтересів, Долинський міський голова ОСОБА_1 не повідомив НАЗК та колегіальний орган депутатів Долинської міської ради про наявність у нього реального конфлікту інтересів про намір видати розпорядження № 463-К від 27.06.2022 року «Про преміювання працівників апарату міської ради», в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, підписавши дане розпорядження, згідно якого надав премію працівникам апарату міської ради, в тому числі собі особисто, в розмірі 20 % до середньомісячної заробітної плати за червень 2022 року, де у ОСОБА_1 наявний приватний iнтерес, зумовлений особистою зацікавленістю в отриманні прибутку, чим вчинив адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за які передбачена ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

В подальшому Долинський міський голова ОСОБА_1 , будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, підписавши ряд розпоряджень, згідно яких надав премію працівникам апарату міської ради, в тому числі собі особисто, де у ОСОБА_1 наявний приватний iнтерес, зумовлений особистою зацікавленістю в отриманні прибутку, а саме:

- розпорядження № 539-К від 26.07.2022 року «Про преміювання працівників апарату міської ради», яким встановив собі премію за липень 2022 року в розмірі 70 % до середньомісячної заробітної плати;

- розпорядження № 706-К від 29.09.2022 року «Про преміювання працівників апарату міської ради», яким встановив собі премію за вересень 2022 року в розмірі 43 % до середньомісячної заробітної плати;

- розпорядження № 815-К від 25.10.2022 року «Про преміювання працівників апарату міської ради», яким встановив собі премію за жовтень 2022 року в розмірі 27 % до середньомісячної заробітної плати;

- розпорядження № 885-К від 29.11.2022 року «Про преміювання працівників апарату міської ради», яким встановив собі премію за листопад 2022 року в розмірі 60 % до середньомісячної заробітної плати;

а також в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив НАЗК та колегіальний орган депутатів Долинської міської ради про наявність у нього реального конфлікту інтересів про намір видати вищеперелічені розпорядження «Про преміювання працівників апарату міської ради», чим вчинив адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за які передбачена ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 вказує на те, що постанова суду є незаконна та не обґрунтована, винесена без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події та з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства. Стверджує, що отримання грошової винагороди у формі зарплати та її складових, за своєю суттю не може виступати мотивом правопорушень. Судом першої інстанції не встановлено наявність реального конфлікту інтересів. У протоколах №№580, 581 за ч.1 ст.172-7 КУпАП та за ч.2 ст.172-7 КУпАП зазначена одна і таж об?єктивна сторона - розгляд листа 3397/55/108/01-2023 від 10.08.2023, який був надісланий тим самим органом, який склав вказані протоколи. Суд не з`ясував, в чому саме полягає приватний інтерес конкретної особи, в чому саме проявляється суперечність між приватним інтересом та представницькими повноваженнями цієї особи та її вплив на прийняття рішення. Суб?єктивна сторона правопорушення, пов?язаного з корупцією, характеризується тим, що воно вчиняється умисно; особа, яка його вчиняє, усвідомлює, що вона не повідомляє про наявність у неї реального конфлікту інтересів або вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів. Проте, працівники УСР в Івано-Франківській області, не встановили наявність (відсутність) реального конфлікту інтересів.

Місцевий суд, даючи оцінку рішенню Долинської міської ради від 15.12.20 № 4-1/2020 про встановлення надбавок з урахуванням доплати за ранг та преміювання міського голови, не врахував, що даний акт - є колегіальним рішенням, тому міський голова не може одноособово нести відповідальність за такі рішення. Більше того, здійснення таких повноважень міським головою не мають дискреційного характеру (тобто не є такими, коли особа може на власний розсуд обирати з кількох юридично допустимих дій, рішень). Крім того, як було встановлено у судовому розгляді сам ОСОБА_1 не голосував за прийняття цього рішення. Щодо посилання суду на те, що даним рішенням не встановлювався конкретний розмір премій, то слід зазначити, що така конкретизація не передбачена постановою КМУ від 09.03.2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів».

Всупереч вищезазначеній Постанові КМУ, місцевий суд, фактично поставив наявність чи відсутність конфлікту інтересів у міського голови у залежність не від самого рішення про преміювання, а від наявності підпису на розпорядженні, яке, цілком очевидно, є похідним (технічним) документом.

Крім того, місцевий суд проігнорував роз?яснення НАЗК у даній справі, відповідно до яких, наведені у ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції» визначення конфлікту інтересів може існувати у особи в ситуації, коли в особи наявний приватний інтерес (будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами - ст. 1 Закону); в особи наявні службові повноваження, під час реалізації яких вона може вчиняти дії, приймати рішення саме з питання, у якому у неї наявний приватний інтерес; такі службові повноваження мають дискреційний характер.

Більш того, у доданому до цього клопотання листі НАЗК зазначає: під час розгляду запиту поліції у відповідних посадових осіб відсутні дискреційні повноваження, оскільки вони зобов?язані виконати вимоги такого запиту, що виключає наявність у них конфлікту інтересів, навіть якщо відповідна інформація (документи) стосується таких посадових осіб та/або запитуються в рамках виявлення можливого вчинення ними адміністративних чи інших правопорушень.

Поза увагою суду залишився і той факт, що ОСОБА_2 (заступниця ОСОБА_1 ), яка в даній справі виступає одночасно як викривач, свідок та понятий є упередженою особою по відношенню до ОСОБА_1 , перебуває з ним у перманентному конфлікті, звинувачує його у «мобінгу», звертається з різноманітними заявами до органів поліції та судів. Так, наприклад, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.09.2023 року відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій, які містять ознаки мобінгу.

Не враховані і порушення з боку працівників поліції, які не складали протоколи на спеціально виготовлених друкарським способом бланках та у м. Долина, як це зазначено в протоколі, а приїхав в м. Долина вже з роздрукованими протоколами, що свідчить про упереджений характер його діяльності. Під час допиту, оперуповноважений ОСОБА_4 визнав, що вказані протоколи не складалися в м. Долина (як зазначено в самих протоколах), а лише підписували свідки про відмову від отримання їх міським головою. Аналогічно визнав, що залучив у якості свідка свого колегу - оперуповноваженого УСР ГУНП в Івано-Франківській області, іншим свідком була «викривач, заявник, свідок, понятий» ОСОБА_2 . Також ОСОБА_5 , всупереч вимогам ст.256 КУПАП не зазначив у протоколах прізвище викривача (в умовах очевидності та не конфіденційності особи ОСОБА_2 ), та не надсилав інформацію про особу викривача до НАЗК.

Таким чином, захисник просить постанову суду скасувати, а провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник Войцеховська Т.М. наполягали на задоволенні апеляційної скарги.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Заслухавши учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до змісту ст.ст.7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд виходить з норм діючого антикорупційного законодавства та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, статтею 9 КУпАП визначено поняття адміністративного правопорушення - протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб`єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Визнавши ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.ч. 1,2 ст.172-7 КУпАП за протоколами №№ 580, 581 від 19.09.2023 року, суд першої інстанції закрив провадження у зв`язку із спливом строку накладення адміністративного стягнення.

Проте, апеляційний суд не може погодитися з такими висновками, оскільки вважає, що дії ОСОБА_1 , викладені в цих протоколах, не містять складу адміністративних правопорушень, а тому провадження в цій частині підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Так, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника Долинського міського голови, є суб`єктом на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції».

Відповідно до п.36 ст.23 ЗУ «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань за письмовим запитом в установленому законом порядку безоплатно одержує від державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб державної форми власності інформацію, необхідну для виконання визначених цим Законом завдань та повноважень поліції, у тому числі стосовно військовополонених, у вигляді та у формі, що зазначені в такому запиті. Суб`єкти, яким адресовано відповідний запит, зобов`язані протягом трьох днів, а в разі неможливості - не пізніше десятиденного строку з дня отримання запиту, надати відповідну інформацію або повідомити про причини, що перешкоджають її наданню.

Наведені обставини та норми права вказують на обов`язок ОСОБА_1 надавати інформацію на запити, які надходять в порядку визначеному діючим законодавством.

Разом з тим, невиконання цього обов`язку та ненадання інформації за запитом підрозділу поліції, не утворює складу адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією.

Як визначає стаття 1 ЗУ «Про запобігання корупції», корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

Згідно роз`яснень НАЗК, однією із обставин, що свідчать про наявність приватного інтересу чи зумовлюють його виникнення є реалізація службових/представницьких повноважень стосовно себе. До таких ситуацій можна віднести прийняття (або участь у прийнятті) будь-яких рішень дискреційного характеру особою щодо себе самої. Наприклад, які стосуються оплати праці, відведення земельних ділянок, використання права на депутатське звернення чи депутатський запит у власних інтересах тощо.

Приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій лише під час реалізації службових / представницьких повноважень, що є дискреційними.

Дискреція можливість діяти на власний розсуд, обираючи з декількох можливих варіантів дій, рішень, або навпаки не вчиняти дію, не приймати рішення (тобто бездіяти).

Дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за таких обставин.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі.

Із наведеного вбачається, що обов`язковими чинниками такої ситуації є:

-наявність приватного інтересу, який пов`язаний із отриманням вигоди матеріального чи особистого характеру;

-прийняття рішень дискреційного характеру особою щодо себе самої;

Разом з тим, вище викладені обставини вказують, що надавати за запитом поліції інформацію від імені Долинської міської ради є обов`язком ОСОБА_1 , а не правом. На це вказують і обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначені обставини спростовують дискреційний характер дій ОСОБА_1 .

Суд зазначених норм права та обставин справи не врахував.

Залишив суд поза увагою і той факт, що викладені в протоколах №№ 580, 581 обставини не свідчать про наявність у ОСОБА_1 . приватного інтересу в розумінні ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції».

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Проаналізувавши обставини зазначені в постанові суду першої інстанції та наведені норми права, апеляційний суд дійшов висновків, що невиконання ОСОБА_1 своїх обов`язків щодо надання інформації на запит підрозділу поліції, не є вчиненням дій в умовах потенційного та реального конфлікту інтересів, а тому не містить складу адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП. При цьому, апеляційний суд не дає оцінки відповідності дій ОСОБА_1 вимогам ЗУ «Про національну поліцію», ЗУ «Про інформацію», ЗУ «Про доступ до публічної інформації» та іншого законодавства, що регулюють порядок надання інформації на вимогу правоохоронних органів.

На виконання вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо дій ОСОБА_1 зазначених у протоколах №№ 580, 581 підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за іншими епізодами адміністративних правопорушень зазначених в оскаржуваній постанові, апеляційний суд виходить з наступного.

Для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особи, і кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, слід встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність у особи факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення/вчинення чи не вчинення дій; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість, прийняття рішень або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Обов`язковою ознакою конфлікту інтересів є наявність суперечностей між особистими інтересами та службовими повноваженнями особи, які можуть вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Даний вплив може бути у разі наявності в особи дискреційних повноважень (коли особа може вибирати з декількох варіантів рішень чи дій той, який вважає найбільш прийнятним за відповідних обставин).

Відповідно до ч.1 ст.59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради публічно повідомляє про конфлікт інтересів, який виник під час участі у засіданні ради, іншого колегіального органу (комісії, комітету, колегії тощо), відповідному колегіальному органу та не бере участі у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідним колегіальним органом.

Диспозиція ч.1 ст.172-7 КУпАП передбачає відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Частиною 2 ст.172-7 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 є всі складові правопорушень пов`язаних з корупцією, за обставин наведених у постанові, оскільки він не повідомляв відповідний орган про виникнення конфлікту інтересів та приймав рішення щодо преміювання самого себе в умовах реального конфлікту інтересів.

Саме розпорядження ОСОБА_1 про преміювання працівників апарату міської ради, зокрема і міського голову ОСОБА_1 , було підставою для нарахування та виплати йому премії у відсотках наведених у списках (додатках) до розпоряджень.

Доводи захисника, що розмір премії ОСОБА_1 розраховувався іншим працівником міської ради і у відповідності до рішення Долинської міської ради, не спростовує висновків суду першої інстанції.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , без винесення та підписання ним розпоряджень зазначених в оскаржуваній постанові суду, виплати йому премії у певних розмірах не відбулися б.

Крім того, згідно рішення Долинської міської ради №4-1/2020 від 15.12.2020р., щомісячна надбавка міському голові ОСОБА_1 за високі досягнення у праці встановлено у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням доплати за ранг та вислугу років.

Проте, у випадках зазначених в оскаржуваній постанові суду, ОСОБА_1 виносив розпорядження про преміювання, які передбачали нарахування та виплату розмірів премій, які суперечили цьому рішенню ради. Саме такі дії є прийняттям рішень дискреційного характеру особою щодо себе самої.

Посилання захисника на ті обставини, що розміри отриманих ОСОБА_1 премій відповідали п.16.4 Положення про преміювання працівників апарату Долинської міської ради, також не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно зазначеного Положення, премія міського голови встановлюється у розмірі, що дорівнює середньому розміру премії заступників міського голови, секретаря міської ради та керуючого справами виконкому.

Разом з тим, як встановлено Постановою КМУ №268 від 9 березня 2006 р. (абз.3 п.6 в редакції яка діяла на момент вчинення правопорушень), преміювання секретарів міських рад, заступників міських голів, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, установлення їм надбавок, надання матеріальної допомоги здійснюється за рішенням міського голови.

Таким чином, встановлений міським головою ОСОБА_1 розмір премій заступникам міського голови, секретарю міської ради та керуючому справами виконкому на пряму впливало на розмір нарахованої йому премії, яку він отримував на підставі винесеного ним розпорядження про преміювання.

Такі обставини в черговий раз підтверджують наявність у ОСОБА_1 . приватного інтересу, який пов`язаний із отриманням вигоди матеріального чи особистого характеру, а також факт прийняття ним рішень дискреційного характеру щодо себе самого.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно врахував наведені норми права та дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень за обставин викладених в постанові.

Щодо доводів захисника про порушення працівниками поліції порядку складання та вручення протоколів ОСОБА_1 , вони не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції та не спростовують висновки суду першої інстанції про належність та допустимість доказів у справі.

Сам ОСОБА_1 не спростовує обставини, що йому пропонувалося підписати та отримати копії протоколів про адміністративні правопорушення.

Як вбачається з самих протоколів, їх бланки виготовлено друкарським способом з дотриманням усіх вимог відповідно до додатку 3 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції. Текст від руки внесено чорнилами синього кольору, у тому числі дату та місце складання протоколу.

За таких обставин, не має вирішального значення місце набору тексту протоколу та його роздрукування. Достатньо зазначити місце складання протоколу на момент закінчення заповнення всіх його граф та підписання посадовою особою, яка його склала.

Окрім апеляційних вимог, під час судового розгляду, захисник заявила клопотання про закриття справи відносно ОСОБА_1 через сплив строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що дане клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що складання адміністративних матеріалів органами національної поліції регулюється нормами КУпАП, Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, згідно яких, протокол про адміністративне правопорушення це відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП і складається за наслідками встановлення працівником поліції всіх обставин у справі.

Збір матеріалів та належне їх оформлення потребує певного часу. Надаються запити, витребовуються документи, відбираються пояснення свідків, проводяться огляд та вивчення документів. Тільки після збору необхідної інформації уповноважена посадова особа приходить до висновку про наявність складу адміністративного правопорушення в діях певної особи та складає протокол.

Враховуючи вищеневадене, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо дати виявлення правопорушень. Враховуючи, що провадження у справі було зупинено з 10.01.2024 року по 19.02.2024 року, суд першої інстанції прийняв рішення у справі за протоколами складеними 25.10.2023 року в межах строків передбачених ст.38 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Войцеховської Т.М. задовольнити частково.

Постанову Долинського районного суду від 14 травня 2024 року відносно ОСОБА_1 змінити.

Вважати провадження у справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.ч. 1, 2 ст.172-7 КУпАП за протоколами про адміністративні правопорушення пов`язані з корупцією №№ 580, 581 від 19.09.2023 року таким, що закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.С. Шигірт