ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/2082/24Головуючий у 1-й інстанції Білосевич Г.С.
Провадження № 33/817/629/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.3 ст. 173-4 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 - адвоката Сідорова В.М.;

- представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Булави О.П.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Булави О.П. на постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 липня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 липня 2024 року провадження по справі про адміністративне правопорушення передбачене частиною 3 статті 173-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_2 - адвокат Булава О.П., вважає, зазначену постанову суду першої інстанції незаконною, просить постанову місцевого суду скасувати, справу №601/2082/24 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-4 КУпАП направити на новий розгляд у Кременецький районний суд.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що строки притягнення до адміністративної відповідальності слід рахувати з дати складання протоколу про адміністративне правопорушення тобто 05 липня 2024 року, оскільки правопорушення, інкриміноване ОСОБА_1 є триваючим, о обов`язок суду щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення досі не виконаний.

Вважає, що оскільки судом не було досліджено фактичних обставин справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, дана справа повинна бути направлена на новий розгляд в суд першої інстанції.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Сідоров В.М. подав заперечення на апеляційну скаргу представника потерпілого, за змістом яких доводи щодо незаконності постанови суду першої інстанції, вважає безпідставними та необґрунтованими.

Стверджує, що висновки суду, викладені у постанові, є вмотивованими та такими, що узгоджуються з матеріалами справи і відповідають вимогам закону.

Просить апеляційну скаргу представника потерпілого залишити без задоволення, а постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 липня 2024 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Заслухавши представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Булаву О.П., який підтримав подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить її задовольнити, скасувати постанову суду першої інстанції і направити справу на новий розгляд; захисника особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 адвоката Сідорова В.М., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до статей 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.278 КУпАП при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд вирішує питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Цих вимог Закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.173-4 КУпАП, не дотримався.

Виходячи зі змісту протоколу про адміністроване правопорушення серії ВАД № 164752 від 05.07.2024 року, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.173-4 КУпАП, оскільки не здійснив належного контролю за поведінкою свого малолітнього сина ОСОБА_3 , який вчинив булінг (цькування) стосовно однокласника ОСОБА_4 .

Так, частиною 1 ст. 173-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Частина 3 ст.173-4 КУпАП встановлює відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років.

В порушення вимог ст.256 КУпАП, якою регламентовано вимоги до змісту протоколу про адміністративну відповідальність, у протоколі, який був предметом розгляду місцевого суду, належним чином не відображено суть адміністративного правопорушення, зокрема у чому полягав булінг зі сторони ОСОБА_3 по відношенню до потерпілого ОСОБА_4 .

Окрім того, у протоколі про адміністративне правопорушення не відображено обставини, з приводу яких протокол за ст.173-4 ч.3 КУпАП складено на ОСОБА_1 , хоча за змістом протоколу булінг вчинив ОСОБА_3 .

Виходячи з положень ст. ст. 278 КУпАП, при виявленні недоліків в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, або в інших матеріалах, що перешкоджають або унеможливлюють об`єктивний розгляд справи, особа, що провадить підготовку до розгляду справи, вправі повернути матеріали справи відповідному правоохоронному органу, що порушив провадження в адміністративній справі, на дооформлення.

Проте, вказані вище обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на недопустимість спрощеного підходу при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції, що мало місце в даному випадку.

Як слідує із змісту судового рішення, місцевий суд, навіть не виклавши у мотивувальній частині постанови обставини інкримінованого особі правопорушення, обмежився висновком про неможливість накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в силу положень ч.2 ст.38 КУПАП, а в резолютивній частині постанови обмежився рішенням про закриття провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП.

Проте, судом першої інстанції не враховано, що з правового аналізу статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в інкримінованому їй правопорушенні (в даному випадку у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди), провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Відтак, така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини в діях особи.

Окрім того формулювання статті 38 КУпАП Строки накладення адміністративного стягнення вказує на те, що таке стягнення накладається лише на винну особу. Відповідно, застосування даної правової норми (можливість застосування строків накладення адміністративного стягнення) повинно відбуватися лише у випадку встановлення вини особи у вчиненні правопорушення.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що стаття 280 КУпАП, якою регламентовано обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, встановлює обов`язок під час судового розгляду встановити ряд обставин, в тому числі чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа у його вчиненні.

Так само і стаття 284 КУпАП не містить обмежень при винесенні постанови про закриття справи щодо встановлення вини особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення і проводиться судовий розгляд.

Тому, на переконання апеляційного суду, застосовування норми ст.247 КУпАП щодо закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення.

Окрім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що враховуючи відповідні положення ЦПК України та КАС України щодо обов`язковості висновків суду у справі про адміністративне правопорушення при розгляді цивільного чи адміністративного позову в частині висновків про те, чи мали місце певні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони певною особою, виходячи із принципів верховенства права та однієї із засад судочинства, передбаченої п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України, якою є забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про те, що визнання вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.

Таким чином, під час апеляційного розгляду встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 164752 від 05.07.2024 року відносно ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а судом першої інстанції при підготовці до розгляду справи та безпосередньо під час розгляду справи вказані недоліки залишені без уваги та належного реагування.

З урахуванням наведеного, а також враховуючи, що згідно вимог ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП, приходжу до висновку, що наведені порушення вимог закону позбавляють суд можливості постановити по справі законне і обґрунтоване рішення, а тому постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 липня 2024 року слід скасувати з направленням матеріалів для належного оформлення органу (посадовій особі), яким складено протоколи про адміністративне правопорушення.

В подальшому, Кременецькому районному суду необхідно розглянути матеріали справи про адміністративне правопорушення у відповідності до положень ст.ст.245, 280 - 285 КУпАП, із урахуванням вказівок суду апеляційної інстанції, викладених у даній постанові.

Керуючись ст.ст.256, 278, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката Булави О.П. задовольнити частково.

Постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 липня 2024 року відносно ОСОБА_1 скасувати.

Матеріали даної справи направити в Кременецький районний відділ поліції Головного Управління поліції в Тернопільській області для належного дооформлення, після чого справа підлягає розгляду в суді першої інстанції в порядку КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя