Справа №486/1121/23
Провадження № 33/812/389/24 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А
Іменем України

09 серпня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В., Колосовою О.М.,

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Бараненка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову, яку ухвалив Южноукраїнський міський суд Миколаївської області під головуванням судді Далматової Галини Анатоліївни у приміщенні цього ж суду 27 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №104897 від 28 червня 2023 року водій ОСОБА_1 28 червня 2023 року о 19 год. 38 хв. по пр. Незалежності, 24 у м. Южноукраїнську Миколаївської області керував автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук, почервоніле обличчя). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №104897 від 28 червня 2023 року разом з іншими матеріалами був направлений на розгляд до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що ввечері 28 червня 2023 року, адресу та час він не пам`ятає, можливо по б-ру Квітковому у м. Южноукраїнську знайомий попросив завести його в село. Він з б-ру Квіткового у м. Южноукраїнську поїхав на автомобілі. Біля ринку його зупинив працівник поліції, пояснивши, що він порушив правила дорожнього руху. Після цього працівник поліції повідомив йому, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння та склав відносно нього протокол. Дійсно, він відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, погодився проходити медичний огляд в лікарні, що він і зробив самостійно.

Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що суд помилково взяв до уваги як докази, що встановлюють його вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП, відеозаписи та постанову серії БАД № 122574 від 28 червня 2023 року.

При розгляді справи судом першої інстанції було порушено вимоги ст.245 КУпАП України, оскільки завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Маючи у матеріалах справи суперечливі докази, суд безпідставно не допитав заявленого стороною захисту свідка ОСОБА_2 , частково дослідив відеозаписи та передчасно ухвалив постанову у даній справі.

Апелянт посилається на те, що відсутні докази, що підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Так, з відеозапису, доданого працівником поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, не вбачається, що під час зупинки транспортного засобу за кермом транспортного засобу був саме він.

Відеозапис не є безперервним. На оптичному диску містяться декілька відеофайлів, які перериваються і по яких неможливо відновити всі обставини події. Зафіксований дах якогось «ларька» і неможливо встановити, чи дійсно було порушення ПДР, саме ОСОБА_1 . Якби суд першої інстанції належним чином дослідив відеозаписи, то врахував би покази свідка ОСОБА_3 , яка фактично перебувала за кермом під час паркування автомобіля.

ОСОБА_1 стверджує, що не керував транспортним засобом під час його зупинки, а лише пересів на сидіння водія після зупинки транспортного засобу.

Вищевказане свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП є підставою для закриття адміністративного провадження.

Працівники поліції не зупиняли транспортний засіб під час руху, що підтверджується відеозаписом, що доданий до матеріалів справи. У момент зупинки свідок ОСОБА_3 вже не була учасником дорожнього руху.

Перебуваючи за кермом, свідок ОСОБА_3 бажала припаркувати транспортний засіб у передбаченій законом зоні. Вже після повної зупинки транспортного засобу працівниками поліції були ввімкнені проблискові маячки. Працівники поліції зупинились прямо позаду транспортного засобу та одразу почали повідомляти про те, що на телефон вже декілька дзвінків поступило про керування водієм транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Даними словами працівник поліції фактично підтвердив те, що вони просто слідкували за автомобілем, і названа причина зупинки є надуманою.

З огляду на зазначене працівниками патрульної поліції не було дотриманого вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію», а автомобіль апелянта був зупинений незаконно, внаслідок чого було порушено його права.

Оскільки автомобіль під його керуванням було зупинено з порушенням вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію», тому відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева», сформульованої Європейським Судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», недопустимими є всі наступні докази, отримані внаслідок зупинки транспортного засобу, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 неодноразово пропонував поліцейському проїхати до медзакладу для огляду на стан сп`яніння, в чому йому було відмовлено.

У матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про порушення пункту 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735).

Після відмови поліцейських провести освідування у медичному закладі апелянт самостійно звернувся до лікарні та здав необхідні аналізи.

Відповідно до результатів токсикологічного дослідження, виконаних лабораторією КНП «МОЦПЗ» МОР 30 червня 2023р.№ 1393, у крові, відібраної у ОСОБА_1 , не виявлено етанолу.

Також водія не відстороняли від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП:

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Бараненка Д.В., які підтримали вимоги та доводи апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським на місця зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Згідно пункту 2.9-а Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила)), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Приписами пункту 2.5 Правил передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно частини 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог щодо проходження огляд на стан алкогольного сп`яніння утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із частинами 2 та 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Порядок огляду особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, врегульований також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 (далі Порядок).

Так, відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За такого наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до пункту 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, за змістом частини 1 статті 130 КУпАП склад адміністративного порушення, в тому числі, утворює сукупність фактів: керування транспортними засобами з ознаками, зокрема, алкогольного сп`яніння та відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння, який проводиться як на місці зупинки поліцейським, так і в закладі охорони здоров`я.

З оскаржуваної постанови суду вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Зокрема, провина ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення підтверджується:

- змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №104897 від 28 червня 2023 року про те, що водій ОСОБА_1 28 червня 2023 року о 19 год. 38 хв. по пр. Незалежності, 24 у м. Южноукраїнську Миколаївської області керував автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук, почервоніле обличчя). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився;

- змістом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 122574 від 28 червня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що 28 червня 2023 року о 19:38 год. ОСОБА_1 по пр. Незалежності, 24, у м. Южноукраїнську, Миколаївської області керував автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , та при здійсненні маневру поворот праворуч не увімкнув покажчик повороту;

- змістом досліджених судами першої та апеляційної інстанції відеозаписів, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, якими підтверджені обставини щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинку, виявлення працівником поліції у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер або в медичному закладі та відмову ОСОБА_4 від проходження огляду.

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме відмовою ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Суд першої інстанції правильно оцінив та відхилив заперечення ОСОБА_1 , а апеляційний суд не приймає аргументи апеляційної скарги як безпідставні з таких міркувань.

Щодо заперечення ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №104897 від 28 червня 2023 року

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
До протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №104897 від 28 червня 2023 року долучено диск з відеозаписом подій 28 червня 2023 року.
Так, з відеозапису «WhatsApp Video 2023-06-28 at 21.40.12 (1)» вбачається, що транспортний засіб «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухається о 19:38:37, повертає праворуч та зупиняється. Час зупинки автомобілю та закінчення відеозапису 19:38:57.

На відеофайлі «0000000__0022» зафіксовано, як працівник поліції Шевченко підходить до припаркованого автомобілю «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , представляється та повідомляє водієві ОСОБА_1 , який пред`являє документи, що підтверджують його особу, причину зупинки автомобіля, зокрема, через не увімкнутий покажчик повороту праворуч, проти чого водій ОСОБА_1 не заперечує /тайм код 00:20/, не заперечуючи також, що він був за кремом перед зупинкою автомобілю. Працівник поліції також повідомляє, що декілька чоловік зателефонували на 102 зі скаргами на водія, який керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння /тайм код 01:15/, та пропонує ОСОБА_1 , який перебуває за кремом автомобілю, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння /тайм код 03:12/. Час початку відеозапису 19:40:44.

Відеозйомка керування транспортним засобом особою безпосередньо перед зупинкою та вимогою працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння не є обов`язковою відповідно до положень КУпАП, а доведеність цих обставин встановлюється на підставі аналізу всіх доказів, передбачених статтею 251 КУпАП, у їх сукупності.
Отже, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність наявними у справі доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , 28 червня 2023 року за обставин, зазначених у протоколі серії ААД №104897, та відхиляє доводи апелянта про те, що за кермом перебувала інша особа, оскільки з часу фіксації на відеофайлі зупинки вказаного автомобілю (19:38:57) та початку відеофіксації спілкування поліцейського зі ОСОБА_1 , який перебував за кермом автомобілю (19:40:44) пройшло менше двох хвилин, що спростовує версію апелянта та пояснення свідка ОСОБА_3 про те, що саме вона керувала автомобілем.

Також суд відхиляє посилання апелянта на те, що суд помилково взяв до уваги як доказ того, що встановлюють його вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП, постанову серії БАД № 122574 від 28 червня 2023 року. Так зазначена постанова свідчить про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що він 28 червня 2023 року керував автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Южноукраїнськ по пр. Незалежності, 24 та при здійсненні маневру повороту праворуч не увімкнув покажчик повороту, що збігається з обставинами справи, яка переглядається. Відомості про оскарження цієї постанови ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні. Тому викладені в ній обставини обґрунтовано оцінені судом як доказ факту керування ним автомобілем.

За такого посилання скаржника на те, що автомобілем він не керував, спростовується вищеназваними доказами, а тому є непереконливим.
Посилання ОСОБА_1 на недоведеність причин зупинки транспортного засобу, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявністю постанови серії БАД № 122574 від 28 червня 2023 року. До того ж обставини щодо правомірності дій поліцейських під час зупинки автомобілю могли бути предметом оскарження дій відповідних осіб в порядку, визначеному законом, за межами даного провадження, але докази такого оскарження у справі відсутні.
Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що відеозапис, долучений поліцейським до протоколу, не є безперервним.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою виявлення або фіксування правопорушення.
Норми законодавства про адміністративні правопорушення (КУпАП) не містять вимог щодо порядку фіксації факту керування порушником транспортними засобами або наслідків відхилення від вимог внутрішньовідомчих інструкцій, а тому ця обставина має доводитись за загальними вимогами щодо доказів (стаття 251 КУпАП).
Відеозапис, який приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, тому відеозапис є належним та допустимим доказом.
Із відеозаписів вбачається, що саме ОСОБА_1 , особа якого, зафіксована на відеозаписі та співпадає із особою, яка була встановлена працівниками поліції, відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Отже, відеозапис події є належним та допустимим доказом. А тому, місцевий суд обґрунтовано поклав такий в основу доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд звертає увагу на неможливості застосування у справі, яка переглядається, доктрини «плодів отруєного дерева», на чому наполягає апелянт, оскільки предметом розгляду є відмова особи, яка керує транспортним засобом ОСОБА_1 , від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто доведеність (недоведеність) вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Дії поліцейського щодо зупинки транспортного засобу перебувають поза предметом розгляду у цьому провадженні, проте можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства чи в інший спосіб, встановлений законом.
Крім того, правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними, враховуючи факт відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку.
Щодо твердження ОСОБА_1 про те, що поліцейські проігнорували його вимогу про проходження огляду на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення він надав пояснення, що з порушенням не згоден, приладам не довіряє, готовий здати кров в закладі МОЗ, у направленні відмовлено.

На відеозапису події файл 0000000__0368» зафіксовано, як поліцейський пропонує пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотеста Драгер або у лікарні, але водій відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, перебуваючи за кремом, із салону автомобілю не виходить /тайм код 03:52, 04:53/, час запису 19 год. 43 хвил .

З відеозапису на файлі «0000000__0369» вбачається, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення /тайм код 00:15/. Після складання протоколу ОСОБА_1 , перебуваючи в автомобілі, зазначає, що відмовився від «продуття» приладу «Драгер», оскільки не довіряє приладам /тайм код 00:43/, та що погоджується пройти огляд в закладі МОЗ /тайм код 00:50/ виключно шляхом здачі крові /тайм код 02:09/. При цьому працівник поліції повідомляє, що протокол вже складено, а аналіз крові проводиться лише у випадках ДТП. Відео закінчується 28 червня 2023 року о 20:55:58 год.

Оскільки ОСОБА_1 спочатку відмовився проходити огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотеста Драгер, так і у закладі охорони здоров`я, поліцейський відповідно до закону склав протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від огляду на стан алкогольного сп`яніння. За такого та обставина, що згодом, після складання протоколу та спливу значного часу (більше години) з моменту вимоги поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 заявив, що погоджується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я за певних умов (шляхом відібрання зразків крові), не спростовує законність складання протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження такого огляду.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про неприйнятність як доказу результатів токсикологічного дослідження ОСОБА_1 , виконаного лабораторією КНП «МОЦПЗ» МОР, від 30 червня 2023 р. № 1393, відповідно до якого у крові, відібраної у ОСОБА_1 , не виявлено етанолу.

Так, відхиляючи такий доказ суд правильно виходив з того, що він є неприйнятним, оскільки таке дослідження ОСОБА_1 пройшов за власною ініціативою, без присутності поліцейського та після спливу більш ніж двох годин після виникнення підстав для огляду (зупинили транспортний засіб 0 19 год 38 хвил., забір крові проведений 22 год 30 хвил.), що не відповідає вимогам статті 266 КУпАП щодо порядку проведення огляду особи, яка керувала транспортним засобом на стан сп`яніння.

Апеляційний суд також зауважує, що у справі, яка переглядається, вирішувалось питання притягнення ОСОБА_1 до відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а за відмову водія від огляду на стан такого сп`яніння, тому надання такого дослідження не має правового значення.

Також апеляційний суд відхиляє довід апелянта про відсутність у матеріалах справи направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Так, зміст статті 266, Інструкції N 1452/735, свідчить про те, що огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, а тому направлення на огляд до закладу охорони здоров`я також видається лише у разі згоди водія пройти огляд у такому закладі. Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, так і у закладі охорони здоров`я, у поліцейського були відсутні підстави для складання направлення на проведення його огляду у відповідному закладі.

Посилання ОСОБА_1 на те, що його не було відстороняли від керування автомобілем спростовується змістом відеозапису з нагрудної камери, на якому зафіксовано, як поліцейський після складання протоколу попереджає ОСОБА_5 про те, що він не має керувати транспортним засобом. Більш того, навіть невчинення поліцейським дій щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом не спростовує встановлений факт вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За такого відсутні підстави вважати, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №104897 від 28 червня 2023 року не відповідає вимогам закону.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , визнаються апеляційним судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, а також, поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року).
Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. Між тим, у справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння, а доказів протилежного матеріали справи не містять.
Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна