Номер провадження: 33/813/1880/24
Номер справи місцевого суду: 523/4745/24
Головуючий у першій інстанції Лупенко А. В.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 30 квітня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судового рішення

Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 30.04.2024 ОСОБА_1 притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір у сумі 605,60 грн.

ОСОБА_1 визнано винним у порушенні вимог п.2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.01.2001 №1306 (далі-ПДР), які полягали в тому, що він 22.02.2024 о 17:50, знаходячись за адресою: м.Одеса, вул. Балківська,2, керував автомобілем марки «Кіа», держномер НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння, медогляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом медзакладі у лікаря нарколога та підтверджується висновком медзакладу №000597 від 01.03.2024, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м.Одеси. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить закрити справу на підставі ст.247 КУпАП.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку, ОСОБА_1 зазначив, що під час останнього судового засідання 30.04.2024 у судовому засіданні була проголошена перерва, постанови суду винесено та проголошено не було. Від секретаря судового засідання він дізнався про наявність постанови по справі, копію якої він отримав лише 10.05.2024, в той же день оскаржувана постанова надіслана до ЄДРСР. Посилаючись на положення ст.354 ЦПК України, враховуючи звернення до суду з апеляційною скаргою 20.05.2024 (в десятиденний строк з дня отримання копії постанови суду), ОСОБА_1 просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 30.04.2024.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:

- суд першої інстанції в супереч письмової заборони застосував відносно ОСОБА_1 фікцію про існування Національної поліції як органу виконавчої гілки державної влади, не перевіривши цього відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАСУ чи утворений цей суб`єкт, владних повноважень відповідним законом у відповідності до ч.12 ст.92 Конституції України;

- з боку поліцейських, які склали протокол відносно ОСОБА_1 , наявні незаконні дії і правопорушення, зокрема: невизнання його правового статусу людини; поліцейські не засвідчили свої повноваження службовими посвідченнями, встановленого зразка; примушували до вступу в цивільно правові відносини, чим здійснили правопорушення, передбачене ст.355 КК України; не відомо з яких джерел встановили його персональні данні; затримували його без складання протоколу про адміністративне затримання, чим здійснили правопорушення, передбачене ст.371 КК України, завідомо незаконне затримання; у протоколі медичної експертизи сфальсифікований час проходження досліду (у протоколі зазначений час 18:55, а фактично він відбувся об 19:19), що виключає його як доказ у справі; огляд був проведений пізніше 2-х годин з моменту зупинки транспортного засобу; висновок експертизи не містить інформації стосовно того під впливом яких саме речовин він міг знаходиться і в якій концентрації (пояснюючи, що він протягом січня приймав заспокійливий лікарський препарат Фенібут-Астрафарм, залишкову присутність якого могла показати експертиза); наявні відеозаписи свідчать про те, що до складання постанови поліцейські мали стосовно нього шахрайські наміри і хотіли скласти стосовно нього якомога більше постанов та на максимальну суму штрафів;

- на всіх відео видно, що ОСОБА_1 не перебуває в стані будь-якого сп`яніння, чітко і ясно висловлює свої думки, аргументовано висловлює свою позицію, поводить себе цілком адекватно і ніяких ознак таких, які відповідають стану наркотичного сп`яніння, в нього немає.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав клопотання про поновлення строку, доводи та вимоги апеляційної скарги і просив їх задовольнити.

Висновки щодо строків на апеляційне оскарження

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.

Частина 1 ст.268 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

З матеріалів справи встановлено, що справа розглянута 30.04.2024. Особа, яка притягується до відповідальності, приймала участь у судових засіданнях.

Матеріали справи не містять доказів направлення судом у виконання вимог ч.1 ст.285 КУпАП копії постанови суду особі, яка притягується до відповідальності.

Копію постанови суду ОСОБА_1 отримав 13.05.2024, про що склав відповідну розписку на обкладинці справи.

За інформацією ЄДРСР постанова Суворовського районного суду м.Одеси від 30.04.2024 надіслана для оприлюднення:10.05.2024, забезпечено надання загального доступу:13.05.2024.

20.05.2024 ОСОБА_1 вперше звернувся до суду з апеляційною скаргою, яка постановою Одеського апеляційного суду від 03.06.2024 повернута апелянту, у зв`язку з пропуском строку оскарження та не порушення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

18.06.2024 ОСОБА_1 надав суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому посилався на те, що оскаржувана постанова суду не була проголошена під час судового засідання, а копію постанови він отримав в день її оприлюднення в ЄДРСР, апеляційна скарга подана в десятиденний термін з дня отримання копії оскаржуваної постанови суду.

З огляду на наведені обставини, враховуючи, що для складання апеляційної скарги апелянту потрібен повний текст судового рішення, з метою забезпечення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, апеляційний суд дійшов висновку про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 30.04.2024.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали даної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що 22.02.2024 о 17.50 ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР.

Вказані обставини суд вважав встановленими на підставі:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 851971 від 01.03.2024;

- відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, на яких зафіксовано зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , виявлення поліцейським у нього ознак наркотичного сп`яніння, пропозиція пройти у встановленому законом порядку огляд, проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, складення протоколу про адміністративне правопорушення;

-висновку КНП «ООМЦПЗ» ООР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 01.03.2024, складеним на підставі акту медичного огляду за №000597 від 22.02.2024, за яким ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно із диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, у разі керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції або у разі відмови від проходження огляду для визначення такого стану.

У відповідності до положень ст.254 КУпАП у разі виявлення правопорушення уповноваженою на те посадовою особою складається протокол.

Право поліцейського виявляти водіїв з ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів унормовано Законами України "Про Національну поліцію", "Про дорожній рух", постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 за №1103 "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" (далі- Порядок), наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за №1452/735 "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" (далі- Інструкція).

Натомість обов`язком водіїв є дотримання вимог законодавства у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, Правил дорожнього руху України, а у випадку їх недотримання настає, зокрема, адміністративна відповідальність.

Порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції встановлюється положеннями ст.266 КУпАП, Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку від 17.12.2008 №1103.

Згідно з п.п. 2, 6 Розділу І Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

-лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з вимогами п.п.9,12 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів регламентовано розділом ІІІ Інструкції від 09.11.2015 за № 1452/735. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Згідно з пунктами 15, 16, 19, 24 Розділу ІІІ Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735 за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду, на підставі якого видається висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 4 до вказаної Інструкції). Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок складається в трьох примірниках: по одному - для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку (п.14 Порядку).

Як вбачається з матеріалів справи за висновком лікаря КНП «ООМЦПЗ» ООР від 01.03.2024, складеним на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду №000597, складеному 22.02.2024 о 18.55, ОСОБА_1 встановлений діагноз наркотичне сп`яніння (а.с.5).

При цьому, КНП «ООМЦПЗ» ООР це заклад охорони здоров`я в Одеській області, який в розумінні положень ст.266 КУпАП має право надавати висновки по даній категорії справ, а саме: про притягнення осіб до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, з огляду на наказ Департаменту охорони здоров`я та соціального захисту населення облдержадміністрації від 21.12.2015 №29 «Про впровадження в лікувально-профілактичних закладах області наказу МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

З наявного в матеріалах справи висновку КНП «ООМЦПЗ» ООР вбачається, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився лікарем у закладі охорони здоров`я 22.02.2024 об 18.55, в той час як направлення поліцейським на огляд особи відбулось 22.02.2024 о 17.41 год. При цьому, огляд лікарем розпочато о 18.55 год 22.02.2024, про що складено відповідний акт медичного огляду за №000597, на підставі даних якого заповнено висновок лікаря. Вказаний акт медичного огляду відповідно до положень п.19 Розділу ІІІ Інструкції складено в одному примірнику та зберігається в КНП «ООМЦПЗ» ООР, апелянт не ставив перед судом питання про витребування вказаного акту для огляду у судовому засіданні.

З наявних відеозаписів з відеореєстраторів №№ 01647-001647 та 01775-001775 вбачається, що водія було зупинено 22.02.2024 об 18:14, виявлено ознаки сп`яніння о 18:48, доставлено до лікарні о 19.00, водій здав біологічне середовище у вигляді сечі о 19:45. При цьому, на відеореєстраторах № 471151 та № 473744 зафіксовано час зупинення авто під керуванням ОСОБА_1 о 17.41 год. Вказані розбіжності в часі свідчить про допущення неточності у налаштуванні часу на відеореєстраторах поліцейських, що жодним чином не свідчать про невинуватість ОСОБА_1 та не спростовують наявних у справі доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Аналізуючи наведене та досліджені в судовому засіданні наявні в матеріалах справи відеозаписи, апеляційний суд дійшов висновку, що доставка поліцейським ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я відбулась у відповідності до вимог п.9 Розділу ІІ Інструкції не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Лікар розпочав проведення огляду ОСОБА_1 до спливу двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження.

З а результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями лікарем складено акт медичного огляду № 000597 від 22.02.2024, на підставі якого заповнено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у відповідності до вимог Інструкції.

Отже, вищевказаний висновок зроблений лікарем КНП «ООМЦПЗ» ООР в межах наданих повноважень, на підставі як безпосереднього огляду ОСОБА_1 лікарем з фіксацією його стану в акті, так і лабораторного дослідження біологічного матеріалу ОСОБА_1 , що відповідає вимогам Інструкції №1452/735. Висновок лікаря містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився медичний огляд, часу та місця його проведення, результатів огляду.

Судом враховано, що вматеріалах справи відсутні будь-які скарги на дії лікаря-нарколога. Результати медичного огляду, проведеного в КНП «ООМЦПЗ» ООР, ОСОБА_1 не спростовані, а висновок КНП «ООМЦПЗ» ООР від 01.03.2024 у встановленому законодавством порядку не оскаржений та не спростований апелянтом під час апеляційного перегляду справи. Тому у суду відсутні підстави вважати, що висновок складений з порушеннями Інструкції № 1452/735, а відтак немає підстав для визнання огляду недійсним, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 , не погоджуючись з результатами медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у КНП «ООМЦПЗ» ООР, пройшов за самозверненням огляд на стан наркотичного сп`яніння в іншому закладі охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, або замовив проведення токсикологічної експертизи щодо наявності у своєму біологічному середовищі наркотичних речовин.

Доводи апелянта щодо не зазначення у висновку лікаря конкретних речовин, під впливом яких водій міг знаходитись, та в якій саме концентрації не ґрунтуються на відповідній правовій основі, з огляду на таке.

Додатком 4 Інструкції затверджена форма висновку, яка передбачає зазначення у п.10 висновку лікаря результати огляду, а саме:

1)перебування особи у визначеному лікарем стані сп`яніння;

2)не виявлення у особи ознак сп`яніння.

Отже затвердженою формою не передбачено зазначення у висновку лікаря виявлених у водія речовин та їх концентрацію.

Крім того, відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за факт керування у стані, зокрема наркотичного сп`янінням, незалежно від виду та кількості таких речовин в організмі водія.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги в частині невідповідності висновку лікаря вимогам Інструкції не підтверджені жодним належним та допустим доказом.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо відсутності у ОСОБА_1 видимих ознак наркотичного сп`яніння, оскільки за положеннями Інструкції визначення ознак щодо можливості знаходження водія у стані сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейських, а перевірка наявності чи відсутності у водія такого стану в порядку медичного огляду у відповідному медичному закладі.

За позицією апеляційного суду, факт перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння на момент керування транспортним засобом встановлений у визначений законом спосіб у поза розумний сумнів.

Доводи апелянта щодо вживання ним медичного препарату Фенібут-Астрафарм, залишкову присутність якого могла показати експертиза, не приймаються судом до уваги, з огляду на таке.

По-перше, висновком лікаря підтверджено перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, а не під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

По-друге, суду не надано належних доказів призначення ОСОБА_1 лікарем вказаного медичного препарату. Надані суду апеляційної інстанції фіскальний та товарний чеки на придбання вказаного препарату ні є належним та допустимим доказом вживання ОСОБА_1 вказаного медичного препарату за призначенням лікаря. Більш того, за інформацією відкритих інтернет-джерел, зокрема, інструкції для використання зазначеного лікарського препарату, вбачається, що Фенібут-Астрафарм за своєю фармакотерапевтичною групою відноситься до психостимуляторів та ноотропних засобів. При цьому, серед фармакологічних властивостей вказаний лікарський засіб має властивості транквілізатора: усуває психоемоційне напруження, тривожність, страх, емоційну лабільність, дратівливість, покращує сон, подовжує та посилює дію снодійних, наркотичних, нейролептичних і протисудомних засобів. У розділі «Особливості щодо застосування» інструкції до препарату зазначено, що пацієнтам, у яких під час лікування препаратом виникають сонливість, запаморочення або інші реакції з боку центральної нервової системи, слід утримуватися від керування автотранспортними засобами або роботи з іншими механізмами.

Протокол про адміністративне правопорушення у цій справі містить дату, час, місце його складання, виклад фактичних обставин вчиненого адміністративного правопорушення, зазначення статті та частини статті, за якою ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності. Вказаний протокол складений та підписаний уповноваженою посадовою особою за відсутності особи, яка притягується до відповідальності, яка, будучі належним чином повідомленою про необхідність явки 01.03.2024 об 12.00 год за адресою: м.Одеса, вул.Ак.Воробьйова,9 для розгляду вчиненого адміністративного правопорушення, не з`явилась (а.с.1,6).

Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженими судом апеляційної інстанції висновком лікаря щодо результатів медичного огляду та наявними відеозаписами з бодікамер поліцейських. У зв`язку з цим, протокол про адміністративне правопорушення з урахуванням положень ст.251 КУпАП визнається належним та допустимим доказом на підтвердження вини ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги щодо законності утворення Національної поліції, невизнання поліцейськими його правового статусу людини; не засвідчення своїх повноважень поліцейськими відповідним службовим посвідченням; примушення до вступу в цивільно правові відносини; встановлення його персональних даних; затримання без складання протоколу про адміністративне затримання, не приймаються до уваги, оскільки не стосуються предмету доказування у цій справі.

При цьому, відомості про те, що ОСОБА_1 оскаржував у встановленому законом порядку дії працівників поліції за фактом складання протоколу у справі відсутні. Тому, твердження апелянта щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Безпідставними є посилання апелянта на положення Кодексу адміністративного судочинства України, який визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах, в той час як правовідносини, що виникли під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, регулюються положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обставини проходження ОСОБА_1 огляду у лікарні та складення протоколу про адміністративне правопорушення зафіксовані на відеозапис. Будь-яких фактичних даних, які б спростували чи ставили під сумнів достовірність відеозаписів апелянтом не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.

Під час апеляційного розгляду не встановлено підстав для висновку про те, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проведено з порушенням вимог ст.266 КУпАП або положень Інструкції №1452, а відтак підстави для визнання його результатів недійсними, виходячи з наведених у скарзі обставин, відсутні.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Судом враховано рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2007 у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», за яким будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а постанова суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 30 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 30 квітня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А.Артеменко