КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №361/3597/24 Суддя І інстанції - Мохов Є.І.
Провадження № 33/824/3687/2024 Суддя апел. інст.- Глиняний В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Глиняний В.П. розглянувши за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_1 матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрований - АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії ВАД № 201802 від 30 березня 2024 року ОСОБА_2 30 березня 2024 року о 16 годині за адресою АДРЕСА_2 вчинив економічне та психологічне домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_1 , перешкоджав користуватися власними речами, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП..

Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2024 провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, потерпіла ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на помилковість висновків судді про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення із-за не повноти з`ясування всіх обставини події, не дослідження всіх доказів вчиненого адміністративного правопорушення, просить скасувати постанову та, відповідно, постановити нову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та притягнути його до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що суддя безпідставно дійшов висновку про відсутність у справі доказів вчинення її чоловіком щодо неї домашнього насильства, як економічного так і психологічного, оскільки не дослідив надані нею докази, зокрема, відеозаписи з місця проживання та з нагрудної боді-камери поліцейського, які містять дані про відповідне насильство, як і не надав відповідної оцінки консультативним висновкам лікарів, до яких вона зверталась після подій 30 березня 2024 року, які підтверджують настання негативних наслідки для її здоров`я від дій чоловіка.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 та його захисник Кочмарьова Т.С. не з`явились, подали клопотання про розгляд апеляційної скарги, з якою вони не погоджуються, за їх відсутність. З огляду на положення ст. 294 КУпАП та враховуючи думки учасників судового засідання,які не заперечували проти поданого клопотання, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_2 та адвоката Кочмарьової Т.С.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілої ОСОБА_1 та її представника - адвоката Попіки І.А., які просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, дослідивши матеріали адміністративної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, у відповідності з положеннями ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Проте, вказані вимоги закону суддею місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 в повному обсязі виконані не були.

Так, обґрунтовуючи відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, суддя місцевого суду, пославшись на матеріали адміністративної справи те не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення в чому ж саме виражалась шкода, завдана психологічному здоров`ю потерпілої, дійшов висновку про те, що у справі не зібрані належні докази того, що ОСОБА_2 позбавляв ОСОБА_1 можливості проживання в квартирі АДРЕСА_2 та вчиняв щодо неї психологічне насильство. При цьому, зазначив суддя, доказів знаходження чи зберігання особистих речей у вказаній квартирі ОСОБА_1 суду не надала, з її пояснень не вбачається системності вчинення з боку ОСОБА_2 дій, які підпадали б під ознаки домашнього насильства, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 заперечував вчинення будь-яких протиправних дій щодо ОСОБА_1 , що в цілому не може бути достатнім для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні протиправних дій в розумінні об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення.

Такі висновки судді не можна визнати обґрунтованими, оскільки вони не узгоджуються із доказами, які наявні у матеріалах адміністративної справи.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Положеннями ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 201802 від 30.03.2024 року, цього дня о 16:00 годин, в АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_1 , а саме дії економічного та психологічного характеру, що виразилося у перешкоджанні користуватися власними речами, що спричинило шкоду психологічному її здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно із протоколом прийняття ВП Броварського РУП ГУ НП в Київській області від ОСОБА_1 заяви про вчинене правопорушення , 30.03.2024 року щодо неї в квартирі АДРЕСА_2 мало місце домашнє насильство з боку ОСОБА_2 .. Протокол заяви було складено о 16:40 год цього ж дня. В поясненнях працівникам поліції від 30.03.2024 року ОСОБА_1 зазначала, що цього дня близько 16 години ОСОБА_2 прибувши до квартири по АДРЕСА_2 розпочав з нею сварку, погрожуючи не впускати її в квартиру, виганяв ви штовхав з квартири.

По відпрацюванню вказаної заяви інспектором СПДН ВП Броварського РУП ГУ НП в Київській області Герасименко О.В. 30.03.2024 року отримані пояснення від ОСОБА_2 , в яких він пояснив, що прибув до квартири АДРЕСА_2 з метою забрати ключі від квартири, щоб дружина - ОСОБА_1 , яка в ній не прописана, з нею він не проживає та шлюб між ними знаходиться на стадії розлучення, не користувалась квартирою. ОСОБА_1 була присутня в цей час, квартиру він закрив власноруч, речі їй готовий віддати в будь-який час. Цього ж дня працівником поліції було складено заборонний припис серії АА № 466414 стосовно ОСОБА_2 , якому було заборонено в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_1 з огляду на скоєння домашнього насильства (економічного, психологічного). Відповідно до Форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, складеного працівником поліції ОСОБА_4 , з боку ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 існували ревнощі,, залякування та погрози економічного та психологічного характеру, зокрема щодо залишення нею місця проживання. Із зазначених матеріалів встановлено, що в даному випадку вбачається економічне та психологічне домашнє насильство зі сторони ОСОБА_2 .

З дослідженого відеозапису боді-камери поліцейського, що був здійснений під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та на якому зафіксовані розмови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 в наслідок дій ОСОБА_2 30 березня 2024 року залишилась за межами квартири без власних речей та ключів до неї. ОСОБА_2 в ультимативній формі за умов, що ОСОБА_1 не буде проживати в квартирі, власниками якої є його батьки, погоджувався надати доступ до квартири для того, щоб вона забрала комп`ютер та інші речі.

В суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_1 підтримала свої пояснення, які були подані нею в письмовому вигляді до місцевого суду та пояснила, що тривалий час проживала разом із чоловіком ОСОБА_2 та сином в квартирі АДРЕСА_2 . На даний час вони з чоловіком розлучаються, вона з сином продовжує проживати в цій квартирі, а ОСОБА_2 проживає в іншому місці. З0 березня 2024 року ОСОБА_2 прибувши до квартири став з нею сваритися, погрожував виселити з квартири, вимагав віддати йому ключі від квартири, виштовхав її із квартири, а сам, закривши двері своїми ключами пішов у невідомому напрямку. З особистих речей у неї залишився лише телефон. Під час коли ОСОБА_2 виштовхував її із квартири вона отримала забій в ділянці тазу та була психологічно надламана. Домашнє насильство ОСОБА_2 вчиняв відносно неї і раніше із-за чого вона змушена була звертатись до психолога, як і звернулася за медичною допомогою до лікарів після подій 30 березня 2024 року.

Такі показання ОСОБА_1 є логічними, послідовними, повністю узгоджуються між собою та відеозаписом подій, а також іншими матеріалами справи, а тому будь-яких підстав не довіряти їм у апеляційного суду немає.

Зокрема, пояснення ОСОБА_1 щодо домашнього насильства з боку ОСОБА_2 підтверджуються даними Акту № 689 від 21.12.2023 року обстеження умов проживання, за якими вона та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають в квартирі АДРЕСА_2 , власниками якої є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області від 06.02.2024 № 151, яким місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визначено разом з матір`ю, ОСОБА_1 , місцем проживання якої є квартира АДРЕСА_2 .; висновком психолога від 02.04.2024 року ( «Психолог дитячий і сімейний» ФОП ОСОБА_8 ), за яким після подій що мали місце між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 . 30 .03.2024 року у ОСОБА_1 були виявлені: страх за своє життя в момент скоєння домашнього насильства; «страх перед страхом», страх, що подія повториться, вже призводить до симптомів втрати сну; тривожність, збудженість, боязнь за власне життя, а також за життя дитини під час перебування у квартирі ; дане домашнє насильство призводить до також психологічний стан ОСОБА_1 до роздумів щодо можливої втрати домівки і відповідно неможливості працювати, існувати нормальним життям, а також неможливості безпечного існування разом з дитиною за даною адресою.; консультативним висновком лікаря психіатра від 09 квітня 2024 року (КНП « Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут»), за яким у ОСОБА_1 наявний «Посттравматичний стресовий розлад»; даними консультативного висновку терапевта від 06.04.2024 року (КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування с. Бахмут» , за яким у ОСОБА_1 були виявлені синці в ділянці гребенів тазу по передній поверхні; даними огляду 08.04.2024 року ОСОБА_1 лікарем ортопеда-травматолога (ТОВ «Медичний центр «Добробут-поліклініка»), який встановив діагноз «Забійне садно в ділянці тазу справа? Больовий та набряковий синдром.»; даними висновку психолога від 28.12.2023 року («Психолог дитячий і сімейний» ФОП ОСОБА_8 »), за яким у діях ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1 вбачалися ознаки економічного, фізичного та психологічного насильства.

Крім цього слід зазначити, що з відеозапису боді-камери поліцейського чітко вбачається, що ОСОБА_2 , усвідомлюючи, що в квартирі за місцем проживання ОСОБА_1 знаходяться її особисті речі, які є необхідними у щоденному побуті, своїми діями перешкоджає потерпілій у доступі до них, як і до квартири в цілому, що є економічним домашнім насильством. Змушуючи ОСОБА_1 припинити користування квартирою ОСОБА_2 вчиняє психологічне насильство, оскільки прагне обмежити її волевиявлення . Ці його дії (сварки, бажання керувати її поведінкою, життям, різні психологічні утиски, зокрема, «надам можливість забрати речі під певною умовою») проявляються у пригніченні психологічного стану ОСОБА_1 , що у своїй сукупності на переконання апеляційного суду є ознаками психологічного насильства аби викликати у неї емоційну реакцію та завдати шкоду психічному здоров`ю.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суддя не дотримався вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно ч.2 ст. 38 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення, підвідомче суду, може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Відповідно до п.7) ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Враховуючи, що адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинено ОСОБА_2 30 березня 2024 року і на час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 закінчились встановлені ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, провадження у адміністративній справі щодо ОСОБА_2 підлягає закриттю.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2024 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - скасувати.

Постановити нову постанову, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п.7) ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В.П. Глиняний