Номер провадження 33/816/436/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 липня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Баришевої А. І., розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/10760/23 за апеляційною скаргою захисника УСТИМЕНКА Д. І. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 21.12.2023, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1

визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

захисників адвокатів Лопаткіна О. В., Устименка Д. І.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокат УСТИМЕНКО Д. І. просить скасувати постанову судді та закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, оскільки протокол складений з порушеннями, відсутні докази керування ОСОБА_2 автомобілем, копію протоколу їй не вручено, у висновку щодо результатів медичного огляду зазначений не вірний час огляду.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 21.12.2023 ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на неї накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, із позбавленням права керування т/з строком на 1 рік. Стягнуто на користь держави 536,80 грн судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2 28.10.2023 о 22:49 в м. Суми по вул. Конотопської битви, буд. № 33 керувала т/з Mercedes-Benz Vito д. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушила вимоги п. 2.9а ПДР. Огляд на стан сп`яніння після відмови пройти його на місці зупинки т/з проводився в закладі охорони здоров`я КНП СОР «ОКМЦСНЗ», що підтверджується висновком лікаря-нарколога № 1650 від 28.10.2023.

Вислухавши доводи ОСОБА_2 та її захисників Лопаткіна О. В., Устименка Д. І., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 618656 від 08.11.2023, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що ОСОБА_2 керувала т/з у стані алкогольного сп`яніння, чим порушила вимоги п. 2.9а ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема: висновком КНП Сумської обласної ради «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» № 1650 від 28.10.2023 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння, згідно якого ОСОБА_2 перебувала у стані алкогольного сп`яніння; відеозаписами з технічних засобів працівників поліції, на яких зафіксовано, що працівники поліції під`їжджають до т/з, з пасажирського сторони якого виходить ОСОБА_2 , якій запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння через наявні у неї відповідні ознаки. Через деякий час ОСОБА_2 доставлена до закладу охорони здоров`я, де за результатами огляду складено висновок про те, що вона перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Про наявність у працівника поліції обґрунтованих та об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_2 підлягала огляду на стан сп`яніння, свідчили ознаки, що відповідають приписам п. 2-4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_2 не керувала т/з, є необгрунтованими, оскільки повністю спростовуються наявними в справі доказами.

Так, з відеозаписів з патрульного поліцейського автомобіля вбачається, що о 22:49:07 на певній відстані рухається автомобіль світлого кольору по типу мінівен, на якому світяться задні габаритні ліхтарі, в тому числі один зверху посередині, після чого цей т/з здійснює поворот ліворуч та випадає з виду о 22:49:13, а службовий автомобіль продовжує рух в тому ж самому напрямку. О 22:49:34 в момент повороту зафіксовано автомобіль, на якому гаснуть задні ліхтарі та через 6 секунд з нього виходить ОСОБА_2 .

Проведене дослідження зазначених доказів дозволяє зробити висновок, що т/з, який зафіксований на відеозаписі до моменту повороту о 22:49:13 та т/з, який зупиняється о 22:49:34, є одним і тим же автомобілем Mercedes-Benz Vito д. н. з. НОМЕР_1 , на що вказують його ідентифікуючи ознаки, а саме: колір автомобіля, його клас (форма кузова), місце розташування задніх ліхтарів, а також відсутність жодних інших т/з на тій вулиці.

При встановленні факту керування т/з саме ОСОБА_2 слід враховувати, що відповідно роз`яснень ВСУ, викладених у абз. 3 і 4 п. 27 постанови Пленуму від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із послідуючими змінами), керування т/з необхідно розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, а згідно п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971), кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія.

Зокрема, вказану обставину об`єктивно підтверджує те, що з того моменту, як т/з Mercedes-Benz Vito д. н. з. НОМЕР_1 випав з поля зору поліцейських та до його виявлення пройшло не більше 20 сек., з яких більше половини часу вказаний т/з рухався до повної зупинки. При цьому, цей т/з був зупинений майже в притул до огорожі домогосподарства з лівої сторони, що виключало можливість виходу іншої особи (не ОСОБА_2 ) зі сторони водія. В такому випадку, водій повинен був вийти з правої сторони одразу за пасажиром, яким за версією сторони захисту була ОСОБА_2 , але, згідно відеозапису, після зупинки т/з із правої пасажирської сторони вийшла саме лише ОСОБА_2 , яка цілком очевидно і була водієм вказаного т/з.

Таким чином, сукупність всіх обставин справи, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та постанови судді обставин автомобілем керувала саме ОСОБА_2 , що вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих доказів, оскільки версія уповноваженої особи, яка склала протокол, пояснює всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події.

Наявності таких обставин, яким неможливо надати розумного пояснення або які б свідчили про можливість іншої версії події, не встановлено. Будь-який обґрунтований сумнів спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія події, яка дає підстави для висновку про те, що водієм т/з Mercedes-Benz Vito д. н. з. НОМЕР_1 була ОСОБА_2 .

Показання допитаного апеляційним судом свідка ОСОБА_3 про те, що т/з керував саме він, а після зупинки швидко покинув автомобіль та пішов з того місця, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони суперечать фактичним обставинам та повністю спростовуються дослідженими доказами по справі, а тому їх слід вважати недостовірними.

Є необгрунтованими і доводи апеляційної скарги захисника в тій частині, що під час проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я ОСОБА_2 підписала нічим не передбачену для цього згоду не проведення психіатричного огляду, оскільки ця обставина не знайшла свого підтвердження в ході апеляційного розгляду. Використання приладу «Драгер» при проведенні вказаного огляду не суперечить існуючому порядку, тому і з цього приводу доводи сторони захисту не заслуговують на увагу.

Також не підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги відносно того, що лікар ОСОБА_4 складав висновок щодо результатів медичного огляду не самостійно, оскільки з матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_2 проводився лікарем, який спостерігав за поведінкою останньої та контролював проведення діагностичних маніпуляцій, виконанням яких хоча і займалася медична сестра, а не він безпосередньо, але висновок був складений особисто ним. При цьому, медична сестра тільки бере участь в огляді шляхом проведення діагностичних маніпуляцій (вимірювання тиску, налаштування алкотесту, надання його для проходження особі тощо), що жодним чином не свідчить про порушення процедури огляду. Жодних невідповідностей в часі проходження огляду згідно складеного висновку та технічних засобів поліцейських не встановлено, оскільки огляд не здійснюється одномоментно, а включає в себе декілька етапів, які проводяться в певній послідовності, що відповідно розтягується в часі, тому точний час огляду у висновку вказує саме лікар.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складений з дотриманням вимог ст. 254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості. Жодних істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не встановлено. При цьому не викликає сумнівів достовірність зазначених у протоколі відомостей, так як ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не вручили ОСОБА_2 копію протоколу про адміністративне правопорушення спростовуються її відповідним підписом у протоколі, який складений не в день вчинення правопорушення, а коли посадова особа, уповноважена складати протокол, отримала достатньо фактичних даних для висновку про наявність в діях особи вини у вчиненні правопорушення, наявності всіх достатніх даних для заповнення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто після виконання всіх необхідних процесуальних дій, що відповідає ч. 2 ст. 254 КУпАП.

В своєму рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні відносно ОСОБА_2 протоколу дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останньої.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 21.12.2023 відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу її захисника УСТИМЕНКА Д. І. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов