ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/4915/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2024 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Щасна Т.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

05.07.2024 р. о 19-35 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 ображала нецензурною лайкою, чим завдала психологічного болю своїй доньці ОСОБА_3 , з якою проживають разом, чим вчинила домашнє насильство, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у суді свою вину не визнала, пояснила, що 05.07.2024 р. у неї дійсно був невеликий конфлікт з донькою, а потім до них вмішалася її матір, яка і викликала поліцію. Ніякого домашнього насильства по відношенню до своєї доньки вона не вчиняла, а просто насварилася на неї. З матір`ю у неї постійно конфлікти, оскільки остання не дотримується чистоти у квартирі.

Судом допитана донька ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , яка підтвердила, що матір на неї дійсно сварилася, бо було за що, але насильства ніякого не вчиняла.

Також судом допитана матір ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка суду пояснила, що 05.07.2024 р. вона почула, як її донька ОСОБА_4 почала сваритися на свою доньку ОСОБА_5 , сильно її ображала, а тому вона і викликала поліцію. Таке відбувається постійно і вона вимушена викликати поліцію, щоб заспокоїти доньку. ОСОБА_2 вказала, що онука ОСОБА_6 сама інколи наполягає на тому, щоб вона викликала поліцію, бо її матір вчиняє домашнє насильство.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілу ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_2 , дослідивши письмові докази, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суд першої інстанції при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо) внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному потерплого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктом правопорушення є особа, якій виповнилися 16 років, і яка вчинила насильство до одного із членів сім`ї.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП України характеризуються умисною формою вини і передбачає наявність прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.

Відповідно до п.3, ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Частиною 2 статті 3 цього ж Закону визначено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

У свою чергу, особа, яка постраждала від домашнього насильства - це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі ( п. 8 ст. 1 Закону).

Відповідно до п.14, ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п.17, ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Стамбульська конвенція визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні, або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

У п. «b» ст. 3 Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (Стамбульська конвенція) визначено домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Конституцією України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Також Конституція декларує право кожного на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 05.07.2024 р. о 19-35 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 ображала нецензурною лайкою, чим завдала психологічного болю своїй доньці ОСОБА_3 , з якою проживають разом, чим вчинила домашнє насильство.

Викладені у протоколі обставини знайшли своє підтвердження під час дослідження доказів, які долучені до матеріалів справи, зокрема: заяви ОСОБА_2 та її письмових пояснень ,електронного рапорту, відповідно до якого 05.07.2024 р. о 20-04 год. надійшло повідомлення зі служби 102, що за адресою: АДРЕСА_1 донька ображає онуку, буянить та конфліктує. По приїзду поліції онука підтвердила факт вчинення домашнього насильства з боку її матері, в свою чергу ОСОБА_1 вела себе агресивно, кричала, ображала присутніх. По даному факту складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено терміновий заборонний припис.

Вказане також в суді підтвердила свідок ОСОБА_2 , пояснення якої суд вважає правдивими.

Пояснення потерпілої ОСОБА_3 в суді, що ніякого домашнього насильства з боку її матері не було, суд оцінює критично, оскільки вона є неповнолітньою, а матір має не неї вплив, то в присутності своєї матері вона не бажає давати правдиві пояснення.

Також до матеріалів справи долучена копія постанови Дарницького районного суду м. Києва від 25.10.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, що свідчить про систематичність вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_1 по відношенню до своєї матері та доньки.

Аналізуючи зібрані та перевірені судом докази, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні умисних дій психологічного характеру по відношенню до своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 та наявності у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП.

Позицію ОСОБА_1 , що вона не вчиняла ніяких дій психологічного характеру відносно своєї доньки, суд не приймає до уваги та розцінює як спосіб уникнення адміністративної відповідальності, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими доказами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Приймаючи до уваги характер правопорушення та особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 173-2, 251, 252, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. на користь держави.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом десяти днів.

Суддя