Справа № 639/1884/24
Провадження № 3/639/860/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Харків

Суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Чижиченко Д.В. розглянувши матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №901493 27.03.2024 року, 27.03.2024 року о 04 год. 00 хв. в м. Харкові , пр-т Ново-Баварський, 118а/3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп*яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, хитка хода), від проходження огляду в медичному закладі КНП ХОР ОКНЛ відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

06.05.2024 року до суду надійшли заперечення захисника ОСОБА_1 , адвоката Зарицької К.Ю., в яких остання зазначила, що співробітники патрульної поліції при склададні матеріалу відносно ОСОБА_1 не врахували того, що він діяв у стані крайньої необхідності, оскільки був змушений їхати через раптову та гостру необхіднсть лікування дитини, а саме прибути до лікарні, при цьому не маючи можливості залучити іншого водія. При цьому захисник посилалася на те, що особа не може бути притягнута до відповідальності за ст. 130 КУпАП, якщо вона діяла через крайню необхідність. Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у стані крайньої необхідності (раптове захворювання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ). З огляду на вимоги положень чинного законодавства, особа не може бути притягнута до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, якщо вона діяла через крайню необхідність, у зв*язку з чим, адвокат Зарицька К.Ю. просила закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП.

У судові засідання, призначені на: 27.04.2024, 06.05.2024, 22.05.2024, 10.06.2024, 27.06.2024, 22.07.2024 та 07.08.2024 ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки на адресу місця проживання останнього, яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення.

До матеріалів справи долучена письмова заява представника ОСОБА_1 , адвоката зарицької К.Ю. в якій вона просить розглянути дану справу у її відсутності та відсутності ОСОБА_1 .

Згідно з статтею 268 КУпАП, інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не відноситься до правопорушень, по яким присутність у судовому засіданні особи є обов`язковою, та враховуючи те, що законом передбачено обмежений строк розгляду справ про адміністративне правопорушення, суддя вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього та відсутності його представника., на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, разом з наданими адвокатом Зарицької К.Ю, запереченнями та додатками до них, суд встановив наступне.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №901493 27.03.2024 року, 27.03.2024 року о 04 год. 00 хв. в м. Харкові , пр-т Ново-Баварський, 118а/3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп*яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, хитка хода), від проходження огляду в медичному закладі КНП ХОР ОКНЛ відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як зазначено у довідці поліцейського УПП в Харківській області ДПП Кірічек О., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія серії НОМЕР_1 , 17.10.2013.

Відповідно до направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого 27.03.2024 року о 04 год 01 хв. ОСОБА_1 направлявся для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння до КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», однак від проходження медичного огляду він відмовивс.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних засобів, згідно якого ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер Алкотест», однак від проходження медичного огляду він також відмовився.

Як вбачається з відеозаписів з місця події від 27.03.2024, відповідно до яких співробітник патрульної поліції запропонував водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ та в медичному закладі, на що останній відмовився;

Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність в тому числі і за відмову особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводить згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом із цим, водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та на місці зупинки ТЗ у встановленому законом порядку, що підтверджується сукупністю досліджених доказів по справі про адміністративне правопорушення, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.

Причини, з яких ОСОБА_1 відмовився виконувати вимогу працівника поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» та на місці зупинки ТЗ, правового значення для розгляду цієї справи не мають.

Суд враховує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Матеріали справи не містять доказів порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, протокол складений в установленому законом порядку, з дотриманням вимог ст.ст. 256, 266 КУпАП, та положень «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за №1408/27853 (з внесеними змінами).

Згідно ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, повністю доведена та підтверджується сукупністю зібраних та досліджених судом доказів, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №901493 від 27.03.2024 року, який складений згідно вимог статті 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС від 07.11.2015 № 1395;

- даними рапорту командира взводу №1 роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції М. Полумяна від 27.06.2024;

- даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.03.2024;

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних засобів;

- даними з відеореєстратора 70 mai та відеозаписами з бодікамер співробітників подіції №470934 від 27.03.2024.

Щодо клопотання ОСОБА_1 та його захисника Зарицької К.Ю. про закриття провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.

Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза зазначеним охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують посилання в статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Небезпека за таких обставин не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам. Це - одне з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності. Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №901493 від 27.03.2024 року, 27.03.2024 року о 04 год. 00 хв. в м. Харкові , пр-т Ново-Баварський, 118а/3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп*яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, хитка хода), від проходження огляду в медичному закладі КНП ХОР ОКНЛ відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП

Викладені у даному протоколі відомості ОСОБА_1 не оспорювались від надання пояснень останній відмовився, тобто фактично визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не оспорював обставини справи.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом були досліджені відеозаписи з нагрудних камер інспекторів патрульної поліції.

Так, з відеозаписів з нагрудних камер поліцейських вбачається, що водій ОСОБА_1 всупереч п. 2.5 Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп*яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, хитка хода) та від проходження огляду в медичному закладі КНП ХОР ОКНЛ відмовився, тобто не оспорював та не спростував належними і допустимими доказами .

Суд критично відноситься до доводів ОСОБА_1 про те, що він діяв в стані крайньої необхідності, оскільки з відеозаписів, долучених працівниками поліції до матеріалів справи, вбачається, що останній на місці зупинки транспортного засобу не зазначав, що він сів за кермо у стані крайньої необхідності, бо був змушений їхати через раптову та гостру необхідність лікування дитини, а саме прибути до лікарні.

Суд також звертає увагу на те, що ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення, у графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не зазначав, що діє в стані крайньої необхідності, а лише власноручно поставив свій підпис. Також, зі змісту протоколу не вбачається, що ОСОБА_1 мав якість зауваження чи заперечення під час його складання.

Таким чином, зважаючи на конкретні обставини справи, адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 є умисною, суспільно небезпечною дією, а тому, зазначені останнім обставини не можуть вважатись такими, що є підставою для закриття справи, у зв`язку з вчиненням дій особою в стані крайньої необхідності.

Згідно положень ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини.

Згідно ст.ст. 34, 35 КУпАП обставин, що пом`якшують та обтяжують адміністративну відповідальність, під час судового розгляду не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчиненню нових правопорушень застосувати адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 24, 30, 33-35, 40-1, ч. 5 ст. 126, п. 4 ч. 1 ст. 213, ст.ст. 221, 256, 268, 283-285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п*ять) грн. 60 коп.

Строк пред`явлення до виконання 3 (три) місяці з дня винесення постанови. Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова в Харківський апеляційний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Д.В. Чижиченко