ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2024 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Костенко С.М. розглянув матеріали, які надійшли з Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.172-15 ч.2 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , командир батальйону в/ч НОМЕР_1 , відряджений до в/ч НОМЕР_2 , учасник бойових дій, -

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення підполковник ОСОБА_1 , займаючи посаду командира зведеного навчального батальйону «ГРАНІТ-81» в/ч НОМЕР_2 , будучи військовою службовою особою, перебуваючи за місцем розташування підрозділу АДРЕСА_1 , недбало ставлячись до військової служби в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.ст. 11,16,59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.7 роздулі ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, яка затверджена наказом Міністерства оборони України 23.10.2021 № 329, ст.ст. 245,252,254,266-1 КупАП, не виконав обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про військове адміністративне правопорушення у відповідності до вимог законодавства, без встановленої ст. 266-1 КУпАП процедури огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, склав протокол № 200 про вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП відносно ОСОБА_2 , чим вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення підполковник ОСОБА_1 , займаючи посаду командира зведеного навчального батальйону «ГРАНІТ-81» в/ч НОМЕР_2 , будучи військовою службовою особою, перебуваючи за місцем розташування підрозділу АДРЕСА_1 , недбало ставлячись до військової служби в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.ст. 11,16,59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.7 роздулі ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, яка затверджена наказом Міністерства оборони України 23.10.2021 № 329, ст.ст. 245,252,254,266-1 КупАП, не виконав обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про військове адміністративне правопорушення у відповідності до вимог законодавства, без встановленої ст. 266-1 КУпАП процедури огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, склав протокол № 200 про вчинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП відносно ОСОБА_3 , чим вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

Справи підлягають об`єднанню, оскільки справи стосуюються однієї особи

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 16.06.2024 близько 21 год.30 хв. було виявлено військовослужбовців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з ознаками алкогольного сп`яніння. Для перевірки зазначених обставин він дав розпорядження про перевірку зазначених обставин, а саме огляд вказаних військових за допомогою спеціальних технічних приладів. Однак, здійснити таку перевірку за допомогою спеціальних технічних приладів не вдалося через суб`єктивні причини, а тому було прийнято рішення про їх оставлення для огляду до медичного закладу. Під час огляду в медичному закладі було підтверджено факт перебування останніх в стані алкогольного сп`яніння, на підставі чого складено протоколи про адміністративне правопорушення та направлено до суду. Зазначив, що умислу порушити вимоги ст. 266-1 КУпАП не мав, представниками в/ч було дотримано процедуру огляду, однак з суб`єктивних причин доставити військових з полігону до в/ч НОМЕР_2 не було можливості, як і не було можливості прибути представникові ВСП із технічним приладом, а тому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було доставлено до медичного закладу.

Прокурор висловив думку про наявність в діях ОСОБА_4 складу правопорушення, передбаченого ст. 172-15 ч.2 КУпАП та накладення на останнього стягнення у вигляді штрафу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, дослідивши матеріали справи, додатково надані документи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Щодо обґрунтованості поширення на вказану категорію справ гарантій Конвенції необхідно зазначити таке.

Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення.

Відповідно звернуто увагу уповноважених осіб на необхідності дотримання правил та процедур під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, належному фіксуванні доказів вчинення правопорушення та їх зберіганні тощо.

У справах проти України ЄСПЛ розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Одночасно практика Європейського суду з прав людини щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення зосереджена навколо фундаментальних засад здійснення правосуддя у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, забезпеченні дотримання положень Конвенції в частині реалізації статті 6, яка гарантує кожному право на справедливий суд.

Стаття 172-15 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за недбале ставлення до військової служби. Вказаною статтею встановлена відповідальність за військове адміністративне правопорушення з формальним складом, яке є закінченим з моменту вчинення військовослужбовцем самого діяння, незалежно від настання наслідків. Зазначена норма закону є бланктною, то при провадженні у справі необхідно з`ясовувати, серед іншого, яку норму спеціального закону порушила особа, в чому полягає суть цих порушень із відповідним закріпленням вказаних норм.

З об`єктивної сторони - недбале ставлення до військової служби полягає в невиконанні або неналежному виконанні військовослужбовцем службових обов`язків, то ознаки вказаного порушення вбачаються в будь-яких відхиленнях в діях військовослужбовця від вимог нормативних актів чи інтересів служби, наприклад: дії виконано неуважно, несвоєчасно, недбайливо, зневажливо, неякісно, неповно, без належної сумлінності, з формальним відношенням тощо. Тобто це будь-яке недопрацювання в службовій діяльності, яке допущено військовослужбовцем.

Суб`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення характеризується необережністю, яка може виступати у двох формах: злочинна самовпевненість або злочинна недбалість. Злочинна самовпевненість полягає в тому, що винний передбачає можливість настання суспільно небезпечних наслідків, які є результатом недотримання спеціальних правил, що регламентують службову діяльність військових службових осіб, але легковажно розраховує на їх відвернення. Злочинна недбалість характеризується тим, що військова службова особа не передбачає, що в результаті недотримання спеціальних правил, які регламентують військову службову діяльність, може бути завдано шкідливих наслідків, хоча повинна була і могла це передбачити.

Як слідує з протоколів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставиться у провину порушення ст.ст.11,16,59 Статуту внутрішньої служби. Незважаючи на те, що вказані статті Статуту містять у собі цілий ряд обов`язків, у протоколі не зазначено, які саме обов`язки Статуту не були виконані ОСОБА_1 та з яких причин.

Так, на підтвердження вини ОСОБА_1 суду надано копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ст.172-20 ч.3 КупАП, серед яких містяться висновок результатів медичного огляду № 533 від 16.06.2024, згідно якого встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають в стані алкогольного сп`яніння; заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про розгляд справи у їх відсутнсть, з протоколом згоден, свою вину визнає, дійсно перебував з ознаками алкогольного сп`яніння на полігоні та був виявлений командуванням військової частини. Як вбачається з постанов Житомирського районного суду від 24.06.2024 провадження у вказаній справі закрито за відсутністю в діях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складу правопорушення, оскільки додані до протоколу докази не містять відомостей про те, що останньому пропонувалось пройти огляд за допомогою спеціальних технічних засобів та тестів, чим було порушено встановлений ст. 266-1 КУпАП порядок проведення огляду військовослужбовця на ста сп`яніння, у зв`язку з чим результати проведення огляду в закладі охорони здоров`я вважаються недійсними.

Однак, незважаючи на те, що до матеріалів справи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не було надано відомостей про те, що останному пропонувалось пройти огляд за допомогою спеціальних технічних засобів та тестів, суд приходить до висновку, що зазначені обставини не доводять про недбале ставлення ОСОБА_1 до військової служби. Оскільки під час судового розгляду, суд мав можливість перевірити вказані обставини, шляхом виклику до суду як представника військової частини, так і особу, щодо якої складено протокол. Зазначені засади визначено КУпАП, а саме повне, об`єктивне дослідження всіх обставин.

Так, під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 є командиром батальйону спецконтингента, осіб, які відбували покарання в місцях позбавлення волі та були умовно-достроково звільнені для проходження військової служби. Одночасно судом постановлено ухвалу про встановлення адміністративного нагляду, серед яких є заборона вживання алкогольних, наркотичних та психотропних речовин. 16.06.2024 командиром взводу ОСОБА_5 виявлено, що солдати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають з ознаками алкогольного сп`яніння на території тимчасового розміщення табору та представниками військової частини НОМЕР_2 вжито заходів щодо огляду вказаних осіб за допомогою технічних засобів, однак з суб`єктивних причин технічні засоби не були доставлені до полігону, а тому остані були доставлені до медичного закладу, де у них було встановлено стан алкогольного сп`яніння, що підтверджено висновком. На підставі вказаних матеріалів наступного дня 17.06.2024 командир ОСОБА_1 склав протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 172-20 ч.3 КУпАП. При цьому, у зв`язку з значним перебігом часу ВСП не надало доказів про те, що представники військової частини зверталися до них 16.06.2024 щодо доставлення технічного приладу до місця тимчасової дислокації військової частини за межами АДРЕСА_1 .

Отже, вказані матеріали свідчать про те, що організацією проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 та ОСОБА_3 займалися представники військової частини, а не безпосередньо командир ОСОБА_1 , останній наступного дня за наданими йому матеріалами, як особа, яка уповноважена складати протокол, їх склав. Зазначені обставини не свідчать про те, що ОСОБА_1 вчинив недбале ставлення до військової служби. При цьому, доказів про те, що саме ОСОБА_1 не виконав вимоги ст. 266-1 КУпАП суду не надано.

Відповідальність за вчинене правопорушення наступає лише за наявності в діях особи всіх складових складу правопорушення, а саме об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт на суб`єктивна сторона, за відсуності будь-якої з цих складових, склад правопорушення відсутній.

Суд приходить до висновку, що зібрані і надані суду докази не доводять вини ОСОБА_1 , оскільки не доведено суб`єктивну сторону правопорушення, недоведено злочинну самовпевненість або злочинну недбалість останнього.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно с п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведені обставини, матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вчинення останнім інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 ч.2 КУпАП, останній перебував в стані крайньої необхідності, що виключає провадження у справі та підлягає закриттю.

Керуючись ст. 18, 247,283, 284, КУпАП суд, -

п о с т а н о в и в :

Об`єднати в одне провадження справи № 295/11543/24 та № 295/11545/24.

Справі присвоїти № 295/11543/24.

Провадження в справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 172-15 ч.2 КУпАП - закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її прийняття.

Суддя С.М.Костенко