Номер провадження: 33/813/1917/24
Номер справи місцевого суду: 501/2077/24
Головуючий у першій інстанції Тюмін Ю. О.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання

потерпілого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду апеляційну скаргу особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 19.06.2024 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 19 червня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на строк шість місяців. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

Як зазначено в постанові суду, 02.05.2024р. о 16.00 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Hyundai santa» номерний знак НОМЕР_1 по вул. Спортивна, 3 м. Чорноморськ Одеської області, в порушення п. 10.9 Правил дорожнього руху, рухаючись заднім ходом не впевнився у безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «Chevrolet Bolt» номерний знак НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 19.06.2024 року, а провадження по справі закрити.

ОСОБА_2 вважає постанову суду відносно нього незаконною, оскільки судовий розгляд проводився без його повідомлення та участі, про постанову дізнався лише 24.06.2024 року коли вона була оприлюднена у ЄДРСР. Просить звернути увагу, що належним чином оформленої заяви про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS ним до суду не подавалось.

В скарзі зазначено, що як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_2 , обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення визнає, але будь яких пояснень він при розгляді справи у суді не надавав і свою позицію не висловлював.

Підсумовуючи викладене в апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що розгляд справи в суді першої інстанції без його участі позбавило його можливості довести суду, що накладення адміністративного стягнення, як позбавлення права керування транспортним засобом на строк шість місяців є занадто суворим, тим паче під час війни, коли він користується автомобілем для можливості транспортування до лікарні свого батька ОСОБА_3 для обстеження, який хворіє та має першу групу інвалідності, потребуючи постійного догляду та допомоги, яку він йому надає. Також просить звернути увагу, що займається волонтерською діяльністю з використанням прав на управління транспортними засобами, надає одразу первинну допомогу потерпілим, оплачує потерпілим медичне дослідження, купує ліки та інші медичні засоби. Викладене ОСОБА_4 просить вважати пом`якшенням його вини та застосувати ст. 34 КУпАП. Також ОСОБА_2 акцентує увагу, що в країні діє військовий стан, в любий час можлива повна евакуація, а відсутність у нього прав лишить його та його сім`ю можливості зберегти своє життя, життя родичів, знайомих, простих людей.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з`явився, хоча належним чином повідомлений, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив провадження по справі закрити.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Потерпілий ОСОБА_1 в судовому засіданні надав пояснення по суті справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №477451 від 02.05.2024 року про адміністративне правопорушення складений за те, що 02.05.2024р. о 16.00 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Hyundai santa» номерний знак НОМЕР_1 по вул. Спортивна, 3 м. Чорноморськ Одеської області, в порушення п. 10.9 Правил дорожнього руху, рухаючись заднім ходом не впевнився у безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «Chevrolet Bolt» номерний знак НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

З вказаним протоколом ОСОБА_2 ознайомлений і ним же підписаний без зауважень.

До протоколу додані схема ДТП, пояснення ОСОБА_2 , з яких вбачається, що 02.05.2024 року приблизно о 13:00 годині перед тим, як сісти за кермо випив слабоалкогольний напій, одну банку 0,7 л., а о 16:00 годині виїжджаючи заднім ходом на своєму автомобілі з двору не помітив автомобіль, який стояв припаркований, в результаті ДТП його автомобіль отримав механічні пошкодження. Також додані пояснення потерпілого ОСОБА_1 , з яких вбачається, що о 14:00 годині він приїхав до дому, біля будинку припаркував свій автомобіль, приблизно о 16:00 годині вийшов на вулицю і почув гуркіт, побачив що в його автомобіль в`їхало інше авто, в результаті ДТП його автомобіль отримав механічні пошкодження.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Статтею 251 КУпАП регламентовано поняття доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст. 294 КУпАП)

В апеляційній скарзі, доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильність його кваліфікації, не оспорюється, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряється.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив закрити провадження, але не зазначив з яких підстав, також останній зазначав, що покарання є занадто суворим для нього враховуючи військовий стан в країні.

Відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника ступінь його вини майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Адміністративні стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Однак, апеляційний суд наголошує, що покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15.05.2008»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998).

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 (заява №10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16.10.2008) Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Санкція статті 124 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Слід зазначити, що у випадках, коли санкція закону, по якому особа визнається винуватою, передбачає альтернативні види стягнень, суддя при винесенні постанови повинний мотивувати застосування того або іншого виду стягнення.

Зі змісту мотивувальної частини оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, взяв до уваги факт невжиття ОСОБА_2 заходів щодо відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілому .

Але посилання на не відшкодування матеріальної чи моральної шкоди не є обставинами, що обтяжують відповідальність особи. Питання щодо відшкодування шкоди може бути вирішено в порядку цивільного судочинства.

Натомість, апеляційний суд, аналізуючи доводи апеляційної скарги, та наявні в матеріалах справи докази встановив наявність пом`якшуваних обставин, які впливають на визначення виду адміністративного стягнення, а саме визнання особою, яка притягується до відповідальності, вини, що підтверджується поясненнями ОСОБА_2 від 02.05.2024 року.

Під час апеляційного розгляду встановлено відсутність обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_2 ..

Суд першої інстанції належним чином не врахував характер даного правопорушення, яке не було злісним, а сталося через неуважність.

Не звернувши на вказане увагу, суд першої інстанції не забезпечив повноту, всебічність та об`єктивність судового розгляду, порушивши зазначені вище норми КУпАП, не врахував суттєвих обставин про особу порушника, у зв`язку з чим, за позицією апеляційного суду, наклав занадто суворе стягнення.

Відповідно до ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

З урахування наведеного, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, тому скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду зміні в частині визначення виду адміністративного стягнення, а саме підлягає зміні вид адміністративного стягнення - позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік на менш суворе - штраф у розмірі 850 грн.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 19.06.2024 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП в частині накладеного адміністративного стягнення змінити.

Застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов