ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1000/24 Номер провадження 33/814/729/24Головуючий у 1-й інстанції МАХАНЬКОВ О. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Дворник О.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Дворник Олександра Вікторовича на постанову судді Крюківського районного суду Полтавської області від 18 березня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Крюківського районного суду Полтавської області від 18 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 23.02.2024 о 12 год. 45 хв. в м. Кременчуці по вул. Лікаря О. Богаєвського, буд. 3а, громадянин ОСОБА_1 , будучи само зайнятим перевізником керував транспортним засобом DACIA LOGAN д.н.з. НОМЕР_1 здійснював перевезення пасажирів в режимі «Таксі» служба «5656», не мав ліцензії господарської діяльності на перевезення пасажирів, чим порушив ст. 39 та ст. 9 ЗУ «про автомобільний транспорт», п.п. 24 п. 1 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів ліцензійної діяльності», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 адвокат Дворник О.В., подавши апеляційну скаргу, в якій просив постанову Крюківського районного суду Полтавської області від 18.03.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП - скасувати, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд виніс рішення на підставі доказів, наданих поліцейськими, не врахував того, що працівники поліції, які склали протокол, будучи представниками правоохоронного органу, мали діяти добросовісно, розсудливо, всупереч цим вимогам працівники поліції діяли недобросовісно, не роз`яснили ОСОБА_1 положень ст.268 КУпАП.

Посилається на те, що відеозапис, не підтверджує факт здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності взагалі. На відеозаписі видно, що автомобіль поліції рухається, в якийсь зупиняється, інспектор підходить до автомобіля, який припаркований на стоянці не рухаючись, на питання поліцейського водій відповів, що шашечка стоїть «просто так».

Акцентує увагу, що особа (жінка) яка сіла до салону автомобіля ОСОБА_1 є пасажиром таксі, не встановлена, не опитана поліцейськими.

Окрім того, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що Полтавським апеляційним судом було повернуто апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Дворника О.В., так як не надав жодних документів, які підтверджували повноваження останнього, при цьому суд зазначив, що повернення апеляційної скарги з вище вказаних підстав не перешкоджає повторній подачі апеляційної скарги, недоліки були усунуті та повторно було подано апеляційну скаргу.

Відповідно до положень ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, адже твердження апелянта підтверджуються матеріалами справи

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.02.2024 о 12 год. 45 хв. в м. Кременчуці по вул. Лікаря О. Богаєвського, буд. 3а, громадянин ОСОБА_1 , будучи само зайнятим перевізником керував транспортним засобом DACIA LOGAN д.н.з. НОМЕР_1 здійснював перевезення пасажирів в режимі «Таксі» служба «5656», не мав ліцензії господарської діяльності на перевезення пасажирів, чим порушив ст. 39 та ст. 9 ЗУ «про автомобільний транспорт», п.п. 24 п. 1 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів ліцензійної діяльності», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР № 178249 від 23.02.2024(а.с.1), фотоматеріалами (а.с.2), рапортом та відеоматеріалами з бодікамери працівників поліції(а.с.4), та іншими доказами по справі.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП, передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Диспозиція ст. 164 КУпАП має банкетний характер, оскільки відсилає до законів, які регулюють, зокрема, порядок здійснення певних видів господарської діяльності, що потребують ліцензування або державної реєстрації.

Відтак, диспозиція зазначеної статті містить 3 окремих форми вчинення даного адміністративного правопорушення, які, в тому числі, можуть бути пов`язані між собою, а саме: - провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності; - провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії; - провадження господарської діяльності без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Державна реєстрація суб`єктів підприємницької діяльності здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». Даний Закон поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

В доводах апеляційної скарги, зазначає, що відеозапис, не підтверджує факт здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності взагалі. На відеозаписі видно, що автомобіль поліції рухається, в якийсь зупиняється, інспектор підходить до автомобіля, який припаркований на стоянці не рухаючись , на питання поліцейського водій відповів, що шашечка стоїть «просто так», суд відхиляє дані доводи виходячи з наступного.

Із долученого відеозапису до матеріалів справи, вбачається, що працівники поліції підійшли до припаркованого автомобіля DACIA LOGAN д.н.з. НОМЕР_1 , в якого була на даху автомобіля фішка таксі, на питання працівника поліції чи є ліцензія на перевезення пасажирів та чи відкрите ФОП, ОСОБА_1 відповів що відсутнє, та зазначив що не завершив поїздку, ще потрібно відвести людину в інше місце(хронологічний відрізок 12:43:40 - триває далі). Працівники поліції запитали в пасажирки, яка вийшла з даного автомобіля, яким заме способом прибула на автомобілі, чи замовляла послугу таксі та чи розрахувалася, на що пасажирка повідомила, що замовила таксі через диспетчера таксі «5656», з водієм не розрахувалася, так як будуть прямувати ще далі (хронологічний відрізок 12:44:15-триває далі).

Щодо інших доводів апеляційної скарги, суд не бере до уваги, так як матеріали справи містять докази, які підтверджують вину останнього, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР № 178249 від 23.02.2024 (а.с.1), фотоматеріалами (а.с.2), рапортом, в якому зазначено, що о 12 год. 45 хв. в м. Кременчук по вул. Лікаря Богаєвського буд. З виявлено автомобіль Dacia Logan д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перевозив пасажира на даному транспортному засобі у режимі таксі без відповідної ліцензії провадження господарської діяльності перевезення пасажирів, чим порушує п.п. 24, п. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування господарської діяльності», ст. 9 та ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» та іншими доказами по справі.

Згідно з пунктом 24 частини першої статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом. Водночас, ч. 3 ст. 9 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів в тому числі на такий вид робіт як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі.

Статтею 6 частиною 12 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України, підлягають державному контролю.

Згідно ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт», встановлені зобов`язання, зокрема, ліцензування на автомобільному транспорті, спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів, тощо.

Тобто, з наведених вимог нормативно-правових актів та законів вбачається, що обов`язковою умовою належного перевезення пасажирів транспортним засобом є ліцензійний документ на право перевезення пасажирів, який ОСОБА_1 при проведенні перевірки наданий не був.

Тому, в даному випадку судом першої інстанції правильно встановлено факт вчинення особою адміністративного правопорушення щодо здійснення провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання та без одержання необхідної ліцензії на провадження цієї діяльності, становить склад правопорушення, за який передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП. При цьому наявність на автомобілі ознак «таксі» та здійснення діяльності через диспетчерську службу вказує на її систематичність та вартісний характер наданих послуг.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Хабардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Отже, висновки суду першої інстанції про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є правильними та підтверджуються зібраними і перевіреними в ході розгляду справи доказами.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Дворника О.В. не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Крюківського районного суду Полтавської області від 18 березня 2024 року - задовольнити. Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Дворнику Олександру Вікторовичу строк на оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Дворник Олександра Вікторовича - залишити без задоволення.

Постанову судді Крюківського районного суду Полтавської області від 18 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин