Провадження № 3/761/4972/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Антонюк Марина Станіславівна, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Угловата Христинівського району Черкаської області, громадянки України, яка не працює, заміжня, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

З матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №578139 від 30.05.2024 вбачається, що 30 травня 2024 року о 23 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство економічного характеру відносно свого чоловіка - ОСОБА_2 , а саме: забрала його документи та гроші і не віддавала. Таким чином, дії ОСОБА_1 підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату і час судового розгляду, не з`явилася. Жодних клопотань, у тому числі про відкладення, на адресу суду від ОСОБА_1 не надходило.

Суддя звертає увагу, що Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа «Каракуця проти України»). Однак, ОСОБА_1 до суду не прибула, розглядом справи не цікавилася, своїм правом взяти участь у судовому розгляді не скористалася.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 повідомлялася про час та дату розгляду справи, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не направляла, з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також беручи до уваги, що судом вживались вичерпні заходи для забезпечення участі особи при розгляді справи, при цьому, участь особи при розгляді справ про адміністративне правопорушення за ст. 1732 КУпАП не є обов`язковою, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Потерпілий ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату і час судового засідання, до суду не прибув. Разом з тим, до початку судового розгляду через канцелярію суду надійшла заява потерпілого, в якій останній зазначає, що конфліктна ситуація, яка виникла між ним та його дружиною ОСОБА_1 30.05.2024, наразі вирішена, між подружжям взаєморозуміння та доброзичливі стосунки, жодних претензій до дружини він не має. При цьому, просив проводити судове засідання без його участі.

Ретельно вивчивши матеріали провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суддя прийшла до таких висновків.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є:своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, ст. 280 КУпАП закріплює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 1732 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

У ході розгляду справи судом враховується, що домашнє насильство характеризується такими ознаками як умисність (з наміром досягнення бажаного результату), спричинення шкоди, порушення прав і свобод людини значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, а тому, у разі відсутності хоча б однієї із ознак, дії особи не можна розцінювати як насильство.

Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП, розгляд справ про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який і є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №578139 від 30.05.2024, складеного стосовно ОСОБА_1 , вбачається, що 30 травня 2024 року о 23 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство економічного характеру відносно свого чоловіка - ОСОБА_2 , а саме: забрала його документи та гроші і не віддавала, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Разом з тим, з аналізу досліджених доказів у їх сукупності, суддею встановлено, що у матеріалах провадження відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували обставини, викладені у протоколі серії ВАВ №578139 від 30.05.2024, складеному стосовно ОСОБА_1 .

Так, суддя звертає увагу, що із долучених до протоколу письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 вбачається, що його дружина ОСОБА_1 30.05.2024 забрала документи та 500 гривень з його сумки, так, він просив працівників поліції розібратися в даній ситуації. При цьому, зазначив, що на момент приїду працівників поліції вказане майно було повернуте йому дружиною. Разом з тим, жодної згадки про застосоване насильство стосовно нього у таких поясненнях не йдеться.

Більше того, до початку судового розгляду потерпілий ОСОБА_2 звернуся до суду із заявою, в якій зазначив, що наявний між ним та його дружиною ОСОБА_1 конфлікт вичерпано, наразі подружжя примирилося та має доброзичливі стосунки, жодних претензій потерпілий до своєї дружини не має. Так, суддя звертає увагу, що описана у проколі ситуація, яка склалася між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 потерпілий в обох випадках називає конфліктною ситуацією, однак не зазначає, що до нього було застосоване домашнього насильство з боку його жінки ОСОБА_1 .

Разом з тим, інших доказів на підтвердження викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №578139 від 30.05.2024 судді не надано.

Враховуючи вищенаведене, суддя приходить до висновку, що досліджені докази в їх сукупності не свідчать про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства економічного характеру стосовно свого чоловіка ОСОБА_2 .

З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин та відсутності будь-яких доказів на підтвердження викладеного у складеному стосовно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №578139 від 30.05.2024, суддя приходить до висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства.

Вказане свідчить про відсутність доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 ознак домашнього насильства, тобто складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення доведеності вини.

У силу Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 №1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного вище, суддя дійшла висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 9, 23, ст. 1732, 247, 268, 279, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 1732 КУпАП закрити за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя Шевченківського

районного суду міста Києва М.С. Антонюк