справа № 760/787/24
головуючий у суді І інстанції Мозолевська О.М.
провадження № 33/824/3064/2024
головуючий суддя Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мостової Г.І., за участю секретаря Лазоренко Л.Ю., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 19 березня 2024 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого поліцейським СРПП ГУНП у Вінницькій області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 19 березня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

При розгляді адміністративної справи судом встановлено, що 09 січня 2024 року о 01 год. 10 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Opel» моделі «Omega», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Валерія Лобановського, 27, у м. Києві, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода), від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив пункт 2.5 ПДР України, тобто вчинив дії, за які передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 19 березня 2024 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що розгляд справи відбувся без його участі, про дату та час судового засідання він повідомлений не був.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 724347 неправильно вказано дату його складення та дату вчинення правопорушення, тому протокол є недопустимим доказом.

Вказує, що суд першої інстанції мав повернути цей протокол для належного оформлення, однак замість цього суд першої інстанції самостійно та безпідставно зазначив у постанові, що правопорушення вчинено 09 січня 2024 року.

В оскаржуваній постанові судом не розкрив зміст відеозапису, що ставить під сумнів дослідження судом такого доказу.

Також апелянт зазначає, що відеозаписом не зафіксовано факт керування ним транспортним засобом.

Одночасно ОСОБА_1 заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання обґрунтоване тим, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав лише 08 травня 2024 року.

Вирішуючи клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує таке.

За змістом частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову ухвалено 19 березня 2024 року.

Останнім днем для подання апеляційної скарги на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 19 березня 2024 року, у розумінні частини 2 статті 294 КУпАП, було 29 березня 2024 року.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд указаної справи судом першої інстанції був призначений на 13 лютого 2024 року о 12:10 год. За клопотанням ОСОБА_1 розгляд справи відкладено на 19 березня 2024 року о 12:50 год. Однак доказів отримання ОСОБА_1 судової повістки про виклик до суду у судове засідання, призначене на 19 березня 2024 року матеріали справи не містять, а зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи.

Гарантуючи відповідно до частини 1 статті 55 Основного Закону України право особи на судовий захист, Конституція України визначає основні засади судочинства, метою закріплення яких є, зокрема, забезпечення неупередженості здійснення правосуддя судом, відповідність винесеного рішення верховенству права, а також своєчасне, ефективне та справедливе поновлення особи в правах протягом розумних строків.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Отже, реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у суді апеляційної інстанцій; перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_1 не був повідомлений про дату та час судового засідання та під час розгляду справи судом першої інстанції присутнім не був, доказів отримання копії оскаржуваної постанови ОСОБА_1 або його захисником матеріали справи не містять, апеляційний суд дійшов висновку, що строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції підлягає поновленню.

ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Рябокінь Р.П. у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

ОСОБА_1 додатково пояснив, що автомобілем керував його батько, а не він. Його батько пішов до родичів, ОСОБА_1 залишився чекати його біля автомобіля, було холодно, тому він сів до салону. До нього під`їхали працівники патрульної поліції, які не надали йому можливості повідомити, що він не керував транспортним засобом.

Дослідивши матеріали за апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями статті 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху визначено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 724347 додано:

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 5);

роздруківки із системи Армор щодо власника транспортного засобу та видачі ОСОБА_1 посвідчення водія (а.с 6-7);

довідка від 09 січня 2024 року про допущення механічної помилки у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 3);

відеозапис з нагрудної відеокамери працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції (а.с. 8).

Із переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «Opel» моделі «Omega», державний номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений працівниками патрульної поліції. ОСОБА_1 вимкнув двигун транспортного засобу та вийшов з транспортного засобу. На питання працівників поліції про те як довго він знаходиться за кермом ОСОБА_1 відповів, що вже 350 км. (00:29 хв. відеозапису). Також ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що він нетверезий (00:33 та 01:14 хв. відеозапису). На питання щодо причини керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відповів «Так получилося» (01:20 хв. відеозапису). Працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (01:45 хв. відеозапису). ОСОБА_1 не відповів на пропозицію пройти огляд та почав здійснювати телефонні дзвінки невідомим особам.

Працівник патрульної поліції повторно запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду та зазначив, що йому відомі наслідки такої відмови (31:39 хв. відеозапису).

Таким чином указаним відеозаписом зафіксовано чітку відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що пропозиція поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння була неодноразовою і зрозумілою, а відмова ОСОБА_1 від проходження огляду була очевидною, тобто такою, яка не викликала сумніву щодо її дійсності.

Правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що транспортним засобом керував його батько, а не він, апеляційний суд враховує, що з указаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом та його зупинки працівниками поліції, та повідомив, що за кермом на час зупинки він проїхав вже 350 км., а керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння бо «Так получилося».

Указаним відеозаписом повністю спростовується посилання ОСОБА_1 на те, що працівники поліції не надали йому можливості повідомити їм, що керував транспортним засобом його батько.

Відеозаписом зафіксовано, що спілкування ОСОБА_1 з працівниками патрульної поліції з моменту його зупинки до складання протоколу тривало більше години та за цей час ОСОБА_1 жодного разу не заперечив факт його керування та не повідомив, що за кермом насправді знаходився його батько. У транспортному засобі інших осіб, крім ОСОБА_1 , не було, а також будь-які інші особи не підходили до них за весь час спілкування з працівниками поліції.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на помилки, допущені під час складення протоколу про адміністративне правопорушення у даті складення протоколу та у даті вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376, визначено, що не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Враховуючи заборону закреслень та виправлень у протоколі, старшим інспектором відділу адміністративної практики УПП у м. Києві Петрук В. складено довідку від 09 січня 2024 року, яка долучена до протоколу, про те, що інспекторами патрульної поліції під час складення протоколу допущено механічну помилку у графі «Дата складення протоколу про адміністративне правопорушення» та «дата вчинення», у зв`язку з чим просила вважати правильною дату 09 січня 2024 року (а.с. 3).

Некоректність зазначення дати у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (зазначення «09 грудня 2023 року» замість «09 січня 2024 року»), на що посилається апелянт, з урахуванням складеної довідки, не впливають на зміст встановлених судом обставин, а тому не є тими порушеннями, які б могли вплинути на правильність ухваленого судом рішення.

Крім того, складення протоколу про адміністративне правопорушення саме 09 січня 2024 року підтверджується відеозаписом подій з нагрудної камери працівника патрульної поліції.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд також вважає такими, що доводять вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Будь-яких підстав вважати дані докази недопустимими, апеляційний суд не вбачає.

Разом із тим, відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі статтею 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Інших підстав для розгляду справи про адміністративне правопорушення без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності чинним КУпАП не передбачено.

Як вбачається з матеріалів справи, Солом`янський районний суд міста Києва розглянув справу відносно ОСОБА_1 за його відсутності за відсутності у матеріалах справи доказів його належного повідомлення, що є порушенням права на захист ОСОБА_1 , оскільки останній був позбавлений реальної можливості висловити свої доводи по суті справи з метою свого захисту та надати відповідні докази.

Відповідно до частини 5 статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що порушення права на захист ОСОБА_1 апеляційний суд вважає підставою для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Апеляційний суд враховує, що згідно з частиною 6 статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Пунктом 3 частини 8 статті 294 КУпАП визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати оскаржувану постанову відносно ОСОБА_1 та постановити нову, якою визнати останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 19 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 19 березня 2024 року скасувати з ухваленням нового судового рішення.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Штраф необхідно сплатити за наступними реквізитами: Назва отримувача коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/21081300; Код отримувача (код ЄДРПОУ): 37993783; Номер рахунку (IBAN): UA0026001; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код класифікації доходів бюджету: 21081300; Призначення платежу: адміністративний штраф у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп., який необхідно сплатити за наступними реквізитами: Отримувач коштів ГУК у м. Києві / м.Київ / 22030106, Код отримувача (код за , Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувач UA0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106; Призначення платежу: 101, Судовий збір.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.І. Мостова