Справа № 456/2571/24 Головуючий у 1 інстанції: Бучківська В.Л.
Провадження № 33/811/1079/24 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Назаркевича Сергія Михайловича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Назаркевча Сергія Михайловича на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 3 травня 2024 року, о 22:30 год., по вул. Нижанківського, 11, в м. Стрий, Львівської області, керував транспортним засобом «Mercedes Benz», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, виражена блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, в медичному закладі ВП «Лікарня інтенсивного лікування» КНП «ТМО «СМОЛ» відмовився, що зафіксовано на нагрудну боді-камеру поліцейського №142, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Назаркевич С.М., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що строк на подання апеляційної скарги пропущений з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 участі в розгляд і справи не приймав, про результат розгляду справи дізнався 25 червня 2024 року, а виготовлення апеляційної скарги потребує значного часу.

В мотивах апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального права, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи.

Наголошує, що працівники поліції безпідставно намагалися його зупинити, у них не було підстав для перевірки його документів, окрім того вони не представилися йому, склали протокол про адміністративне правопорушення у його відсутності, не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, не роз`яснили права та обов`язки, не здійснювали відоеофіксацію безперервно, а протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки фабула адміністративного правопорушення не підтверджена доказами.

ОСОБА_1 у судові засідання апеляційного суду призначені на 18 липня 2024 року, 29 липня 2024 року не прибував (адвокат Назаркевич С.М. подавав клопотання про відкладення розгляду справи).

2 серпня 2024 року ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання апеляційного суду не прибув, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, адвокат Назаркевич С.М. просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки адвоката Назаркевича С.М., який просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 .

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що ОСОБА_1 в суді першої інстанції не приймав участі, про результат розгляду справи дізнався 25 червня 2024 року, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №798807 від 3 травня 2024 року (а.с. 2), відповідно до якого ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Mercedes Benz», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, виражена блідість обличчя, поведінка яка не відповідала обстановці. В установленому законом порядку проїхати в медичний заклад для проходження огляду відмовився, дана подія зафіксована на нагрудні боді-камери поліцейського;

- інформацією з направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакція (а.с. 4), згідно із яким 3 травня 2024 року, в ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння (неприродна блідість обличчя, поведінка, яка не відповідала обстановці, тремтіння пальців рук) у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти огляд в медичному закладі ВП ЛІЛ ТМО СМОЛ від якого він відмовився;

- рапортом молодшого лейтенанта поліції Володимира Грими (а.с. 6), з якого встановлено, що працівники поліції було виявлено автомобіль «Mercedes Benz», н.з. НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_1 , який різко повернув у двір та почав втікати від працівників поліції, у водія було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, блідість обличчя, поведінка, яка не відповідала обстановці) у зв`язку із чим запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, від якого він відмовився, вчинив дії, які вказували на його відмову від проходження огляду, а саме зайшов у квартиру де йому було повідомлено, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, після чого він проігнорував вимоги працівників поліції та зачинився у квартирі.

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено в судовому засіданні, на якому зафіксовано рух та зупинку автомобіля марки «Mercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який намагався втекти від працівників поліції, не реагував на їх вимоги, окрім того вчиняв дії які вказували на його відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а саме намагався втекти та зачинився у квартирі. Окрім того, з відеозапису вбачається, що водія ОСОБА_1 було повідомлено працівниками поліції, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із порушенням п. 2.5 ПДР України, а саме відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи апелянта, що працівники поліції безпідставно намагалися його зупинити, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі мають формальних характер та спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого встановлено, що водій не реагував на вимоги патрульних, а його поведінка не відповідала обстановці (побачивши автомобіль поліції намагався втекти).

Твердження апелянта, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, спростовуються матеріалами справи, а саме, інформацією з направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакція (а.с. 4) та рапортом молодшого лейтенанта поліції Володимира Грими (а.с. 6).

Аргументи апелянта, що водію ОСОБА_1 не було роз`яснили права та обов`язки, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі мають формальний характер та спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №798807 від 3 травня 2024 року (а.с. 2), в якому зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такі спростовуються вимогами ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення

За таких обставин, суд вважає, що доводи апелянта є неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 , оскільки на відео в повному обсязі зафіксовано процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із водієм з фіксацією обставин, викладених у протоколах про адміністративне правопорушення від 3 травня 2024 року, а саме дії водія які вказували на його відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Покликання апелянта, що фабула адміністративного правопорушення не підтверджена доказами, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки такі мають формальний характер та спростовуються доказами зазначеними вище за текстом.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Назаркевича С.М. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Назаркевича Сергія Михайловича - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.