ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 678/653/24

Провадження № 33/4820/511/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Цугеля А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Летичівського районного суду Хмельницької області від 25 червня 2024,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пятихатка Красногвардійського району Кримської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, працює лісорубом у Пархомівському лісництві, військовозобов`язаного,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

За постановою суду, 07 травня 2024 року о 09 год. 44 хв. в с. Ярославка Хмельницького району Хмельницької області, на автодорозі с. Ярославка с. Пархомівці, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом мотоблоком Зубр, б/н, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме - запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а також у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду змінити, в частині накладеного стягнення, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами. Зазначає, що судом не врахованого того, що він вину визнав, розкаявся у вчиненому, обіцяв таких дій більше не вчиняти, просив вибачення за свій вчинок та не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки має на утриманні сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є дитиною з інвалідністю, з діагнозом «Дитячий аутизм», що підтверджується медичним висновком №17 від 21.11.2022, висновком обласної ЛКК №233 від 14.11.2022. Стверджує, що дитина має особливі освітні потреби і не може підвозитися шкільним автобусом через клінічні особливості, вказане підтверджується довідкою Меджибізької селищної ради від 24.06.2024, тому він двічі в день здійснює підвезення дитини до закладу освіти, використовуючи свій транспортний засіб, у зв`язку з чим використовує свій транспортний засіб для того, щоб вчасно довести свого сина до закладу освіти.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями п.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів, яким суд дав правильну правову оцінку та апелянтом не оспорюється, тому в апеляційному порядку постанова суду, в цій частині, не переглядається.

За змістом ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з приписами ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладаючи на нього адміністративне стягнення, передбачене санкцією цієї частини статті, у виді штрафу з позбавленням спеціального права, а саме, позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, судом першої інстанції дотримано вимог закону.

Судом першої інстанції, в судовому рішенні, обґрунтовано зазначено, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною, та за вчинення цього правопорушення передбачена адміністративна відповідальність у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

В своїй апеляційній скарзі та у судовому засідання апеляційного суду ОСОБА_1 просить змінити оскаржувану постанову суду, пом`якшити стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП та застосувати його у виді штрафу без позбавлення права керування транспортним засобом, посилаючись на те, що він вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнає, щиро кається, усвідомив значення своїх дій та зробив відповідні висновки, при цьому має на утриманні дитину інваліда, яка потребує постійного перевезення до школи.

Зазначені вимоги апелянта не можуть бути задоволені, так як за вчинення вказаного правопорушення, передбачена адміністративна відповідальність лише у виді накладення на водіїв штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Відповідно, стягнення за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено у межах, установлених КУпАП, застосування якого буде достатнім для його виховання в дусі додержання законів України.

Твердження ОСОБА_1 про те, що на його утриманні знаходиться дитина, яка має інвалідність і особливі освітні потреби не дають підстав для пом`якшення, накладеного стягнення, оскільки, як зазначалось вище, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною і не передбачає накладення стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова Летичівського районного суду Хмельницької області 25.06.2024 стосовно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її зміни, як того просить апелянт - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Постанову Летичівського районного суду Хмельницької області від 25 червня 2024 стосовно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша