Номер провадження: 33/813/1840/24
Номер справи місцевого суду: 947/4542/24
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Виходець А.В.,

осіб, які з`явилися до судового засідання:

- ОСОБА_1 ,

- захисника Ореза Валентина Павловича,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Орез Валентина Павловича на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 089938 від 19.01.2024, водій ОСОБА_1 19.01.2024 року о 12:15 годин на проспекті Ак. Глушка в м. Одесі керуючи автомобілем Mersedes-Benz VITO 109 CDI державний номер НОМЕР_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, з явними ознаками перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме: повільненість ходи та мови, від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку відмовився. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Орез Валентин Павлович, подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2024 року та провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована наступними підставами:

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції датовано 19.01.2024 року о 12:40 год, тобто вже після складання протоколу серія ААД №089938 19.01.2024 року о 12:33 год., заповнено власне поліцейським, тоді як розділ результати огляду заповнюється лікарем, містить ознаки «повільність ходи та мови» тоді як з початку на відеозаписі озвучені поведінка не відповідає обстановці, почервоніння обличчя, нестійка хода. Тому з цих підстав, направлення є неналежним доказом, оскільки не заповнено лікарем.

- з відеозапису не вбачається факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 ;

- поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки, що є порушенням ст.. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП;

- ознаки сп`яніння ОСОБА_1 які озвучив поліцейський на відеозаписі, не співпадають з ознаками вказаними в протоколі;

- відеозапис є неналежним доказом, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП фіксування технічними засобами здійснюється лише при огляді водія. В даному випадку, огляд водія ОСОБА_1 не проводився, а тому поліцейські при складанні протоколу повинні керуватися ч. 6 ст. 266 КУпАП, тобто залучати двох свідків;

- порушення територіального принципу розмежування повноважень, так як подія сталася в Овідіопольському районі, проте протокол та додатки до нього складено не уповноваженими поліцейськими, у яких були права на оформлення відповідних матеріалів на території Київського району м. Одеси.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Ореза В.П. у судовому засіданні, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовуючи до нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, з чим погоджується і апеляційний суд.

При розгляді справи апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.

За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку, на поліцейського.

Для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом повторно досліджено докази, що зібранні працівниками поліції у підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 089938 від 19.01.2024, водій ОСОБА_1 19.01.2024 року о 12:15 годин на проспекті Ак. Глушка в м. Одесі керуючи автомобілем Mersedes-Benz VITO 109 CDI державний номер НОМЕР_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, з явними ознаками перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме: повільненість ходи та мови, від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку відмовився. На протоколі міститься особистий підпис ОСОБА_1 . Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного працівником поліції 19.01.2024 року о 12-40 год. відносно ОСОБА_1 встановлено, що в результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме: повільненість ходи та мови Від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано відеозаписи з портативних відеореєстраторів поліцейських № 473742, 461958, дослідженням яких встановлено, що 19.01.2024 року, за участі водія ОСОБА_1 , на транспортному засобу Mersedes-Benz VITO 109 CDI державний номер НОМЕР_1 , відбулась дорожня транспортна пригода (далі - ДТП) з транспортним засобом, на проспекті Ак. Глушко у місті Одеса. Під час оформлення працівником поліції, матеріалів про адміністративне правопорушення, з приводу ДТП, у останнього виникла підозра, щодо стану ОСОБА_1 . Працівник поліції, озвучив ОСОБА_1 , що він імовірно перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме поведінка не відповідає обстановці та запропоновував пройти огляд в медичному закладі, на що, ОСОБА_1 відмовився та сказав складайте протокол. З відеозапису також встановлено процес складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, ознайомлення з його змістом, ознайомлення з датою та місцем розгляду справи, водію надано можливість викласти свої пояснення до протоколу. Водія ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом. Посвідчення водія поліцейськими вилучено та надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом. Також відносно ОСОБА_1 поліцейськими складено постанову про порушення ч. 1 ст. 124 КУпАП.

Також, в матеріалах справи міститься копія постанови Київського районного суду м. Одеси від 29.02.2024 року по справі №947/4754/24, якою ОСОБА_1 визнано винним, у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно даних з Єдиного державного реєстру судових рішень, вказана постанова набрала законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувалась. У постанові Київського районного суду м. Одеси від 29.02.2024 року, встановлено що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mersedes-Benz VITO 109 CDI державний номер НОМЕР_1 , та порушив вимоги п. 10.4 ПДР, а саме перед поворотом ліворуч не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat державний номер НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП технічні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), являється самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З положень, закріплених в ст. 266 КУпАП, вбачається, що особи, які керують, зокрема транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд особи на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. У разі відсторонення особи від керування, зокрема транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Аналогічні положення, але з деталізацією дій поліцейського під час огляду водія на стан сп`яніння, містяться в Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція № 1452/735).

Зокрема, положеннями п. 2 - 4 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У відповідності до п. 3 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Також, положення п. 7 Порядку № 1103 встановлюють, що поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Згідно п. 8 Порядку № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Положення щодо регулювання застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, щодо доступу до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, щодо порядку зберігання, видачі та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, регулюються Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026).

Підпунктом 1 п. 2 розділу І Інструкції № 1026 передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Портативний відеореєстратор це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського (п. 3 розділу І Інструкції № 1026).

Згідно п. 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Апеляційний суд звертає увагу, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості тощо.

Слід також зазначити, що відео-фіксація правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є об`єктивним доказом у справі, оскільки виключає суб`єктивне висвітлення поліцейським обставин справи й здійснюється ним відповідно ст. 251, 266 КУпАП, ст. 30, 40 Закону України «Про національну поліцію», Інструкції № 1026, та надає можливість суду об`єктивно встановити всі обставини у справі.

Оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані в справі докази відображають обставини, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що 19.01.2024 року ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції датовано 19.01.2024 року о 12:40 год., тобто вже після складання протоколу серія ААД №089938 від 19.01.2024 року о 12:33 год., апеляційним судом не приймаються, так як тут не вбачається порушення положень ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735. Крім того, шляхом дослідження разом з іншими доказами, які узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, у суду апеляційної інстанції не викликають сумніви в достовірності та належності вказаного направлення.

Твердження захисника щодо того що з відеозапису не вбачається факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 спростовується матеріалами справи, а саме: відеозаписом з портативного відео реєстратора № 473742, де ОСОБА_1 , був учасником ДТП та не заперечував проти факту керування ним транспортним засобом, журналом судового засідання в суді першої інстанції від 29.05.2024 року, де ОСОБА_1 , вказав що він керував транспортним засобом та постановою Київського районного суду м. Одеси від 29.02.2024 року по справі №947/4754/24, якою також встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Дана позиція, виникала на стадії апеляційного розгляду, тому суд апеляції інстанції ставиться до неї критично.

Посилання захисника на не роз`яснення ОСОБА_1 його прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення поліцейськими, сприймаються апеляційним судом критично, оскільки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, підписала протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тим самим підтвердив факт ознайомлення з цим протоколом, зокрема підтвердив, що йому роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що ознаки сп`яніння ОСОБА_1 які озвучив поліцейський на відеозаписі, не співпадають з ознаками вказаними в протоколі, спростовуються тим, що положеннями ст. 266 КУпАП, Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103 прямо передбачено, що поліцейські мають право на проведення огляду водія на стан сп`яніння, у разі наявності у поліцейського підозри, що водій має ознаки сп`яніння, тобто в даному разі враховується суб`єктивне сприйняття поліцейського стану особи, що може не суттєво відрізнятись.

Проте, вказуючи на формальні порушення, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п. 1.3 ПДР).

Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).

Зазначені обставини призвели до порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, відповідно до яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тому, за конкретних обставин, ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції мав беззастережно виконати їх законну вимогу і проїхати з ними для медичного огляду на стан сп`яніння, що прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.

Стосовно тверджень що відеозапис є неналежним доказом, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП фіксування технічними засобами здійснюється лише при огляді водія, а даному випадку, огляд водія ОСОБА_1 не проводився, а тому поліцейські при складанні протоколу повинні керуватися ч. 6 ст. 266 КУпАП, тобто залучати двох свідків, апеляційний суд з цього приводу зазначає, що вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По національну поліцію". Проведений працівниками поліції відеозапис є безперервним і містить фіксування обставин, які узгоджуються з даними, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення. Отже, даний відеозапис відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення. Так, як на місці подій, працівниками поліції велась фіксації портативним відеореєстратором, залучати свідків в даному випадку не потрібно.

Апеляційний суд не вбачає порушення територіального принципу, працівниками поліції при складані протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 089938 від 19.01.2024. З відеозапису вбачається тільки власні сумніви поліцейських з цього приводу, що в подальшому не відобразилось на правильності складання даного протоколу. Місце подій зазначене в протоколі - проспект Ак. Глушка, відноситься до територіальної громади міста Одеси, протокол про адміністративне правопорушення ААД № 089938 від 19.01.2024 складе ний інспектором взводу 1 роти 5 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області, територіальна юрисдикція якого поширюється на м. Одеса.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, що зроблені в постанові суду першої інстанції, оскільки зведені лише до незгоди з висновками суду першої інстанції без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, наявних в матеріалах справи.

Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Ореза Валентина Павловича - залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе