Справа № 462/2468/24 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 33/811/951/24 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника адвоката Ільницької С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду міста Львова від 10 червня 2024 року,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 о 23.30 год 08.03.2024 у м. Львові на вул. Широкій, 65А керував транспортним засобом «Mazda 3» номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія із застосуванням приладу Alkotest Drager 6820 ARНК 0127, результат огляду 2,38 проміле, чим порушив п.2.9а ПДР України.

На вказану постанову особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі за відсутності винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення. Викликати для допиту в якості свідка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки саме ця особа, ймовірно, була водієм транспортного засобу в момент зупинки автомобіля працівниками поліції. Викликати для допиту в якості свідків працівників патрульної поліції - інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП ст. лейтенанта ОСОБА_3 , поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №1 УПП у Львівській області ДПП, сержанта поліції Ростислава Возного, які склали протокол про адміністративне правопорушення з метою встановлення особи, яка була водієм транспортного засобу під час вказаної в протоколі про адміністративне правопорушення події.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова суду необґрунтована, незаконна та така, що суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Звертає увагу на те, що жодного підтвердження того, що саме ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу та переліз на пасажирське сидіння немає. Не зафіксовано цей факт і на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського.

Вказує на те, що не встановив вину особи за допомогою належних і допустимих доказів, не забезпечив явку свідків, які проігнорували виклик до суду, відмовив у задоволенні клопотання про допит свідка ОСОБА_4 , який був водієм автомобіля лише на підставі того, що зі мною у нього дружні стосунки, проте суд приводить свідка до присяги і також має змогу задавати йому запитання та повідомити правоохоронні органи для притягнення останнього до кримінальної відповідальності у разі дачі завідомо неправдивих свідчень. Таким чином, постанова суду ґрунтувалася лише на припущенні, що призвело до грубого порушення при прийнятті постанови приписів як матеріального, так і процесуального права.

Заслухавши ОСОБА_1 та захисника адвоката Ільницьку С.В., які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Суддя апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Незважаючи на позицію апелянта, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №634829 від 09.03.2024 та доданими до нього матеріалами, зокрема актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат приладу Alkotest Drager 6820 ARНК 0127, результат огляду 2,38 проміле, відеозаписами з нагрудних камер працівників патрульної поліції, рапортом.

Проаналізувавши обставини події зафіксовані на відеозаписі, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апелянта не підтверджуються дослідженими доказами по справі. Докази сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки зібрані у визначеному процесуальним законом порядку.

Доводи апелянта не знаходять свого підтвердження та спростовуються відеозаписом наданим працівниками поліції. Докази зібрані в матеріалах справи оформлені працівниками поліції з дотриманням вимог КУпАП та Інструкції «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», які жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають.

Суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що він взагалі не керував автомобілем «Mazda 3» номерний знак НОМЕР_1 о 23.30 год 08.03.2024 у м. Львові на вул. Широкій, 65А, оскільки таке спростовується відеозаписами з нагрудних камер працівників патрульної поліції, з яких вбачається, що у вищевказаному автомобілі перебувають дві особи, а саме товариш ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на пасажирському сидінні та сам ОСОБА_1 ( на пасажирському сидінні зверху зліва, намагаючись пересісти), при цьому у своєму клопотанні про виклик свідка захисник припускає, а не стверджує, що автомобілем керував ОСОБА_2 .

Окрім цього, судом першої інстанції, відмовлено у задоволенні клопотання про допит свідка ОСОБА_2 , з чим погоджується апеляційний суд, оскільки останній є товаришем ОСОБА_1 , а відтак такі розцінюватимуться як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. Окрім цього, з оглянутих відеозаписів з нагрудних камер працівників патрульної поліції встановлено, що ОСОБА_2 спілкується з працівниками поліції, проте не зазначає, що саме він керував транспортним засобом.

Щодо клопотання апелянта про допит свідків працівників патрульної поліції, то апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи є достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 08.03.2024, які між собою взаємоузгоджуються, є чіткими, несуперечливими, відтак сумнівів не викликають та не потребують виклику вказаних осіб у судове засідання для дачі пояснень. Жодних суперечностей, які б викликали сумнів у достовірності відомостей зазначених у документах, складених працівниками поліції, немає.

Крім того, апеляційний суд не вбачає підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки виклик у судове засідання та допит свідка є правом, а не обов`язком суду.

Не визнання своєї вини особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, позицію ОСОБА_1 , що він не керував транспортним засобом, районний суд вірно розцінив як спробу уникнути передбаченої законом відповідальності.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 а Правил дорожнього руху та притягнуто його за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Постанову судді Залізничного районного суду міста Львова від 10 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук