Провадження № 3/761/4784/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Циктіч Віталій Михайлович, за участі секретаря судового засідання Снитко А.А., захисника особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, Кишені В.С. , розглянувши справу щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою - АДРЕСА_2 , про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП,

у с т а н о в и в :

Гр. ОСОБА_2 10.05.2024, близько о 10 год. 30 хв., знаходячись поблизу парку «Нивки», за адресою - м. Київ, вул. Зеленого Клина, 5, не виконав вимогу працівників поліції згідно зі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» надати документи для встановлення особи.

Вказаними дії гр. ОСОБА_2 вчинив злісну непокору законним вимогам працівників поліції, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП.

Захисник Кишеня В.С. у судовому засіданні зазначив, що його підзахисний ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, просив справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу правопорушення. Пояснив, що ОСОБА_2 не зміг надати працівникам поліції документи через їх відсутність при собі, що підтверджується відеозаписом, на якому зафіксовано проведення працівниками поліції поверхневого огляду ОСОБА_2 , під час якого у останнього виявлено документи про лікування, зі змісту яких у подальшому і було встановлено особу ОСОБА_2 .

Суддя, заслухавши захисника, дослідивши матеріали справи - протокол про адміністративне правопорушення від 10.05.2024 серії ВАВ № 578296, протокол про адміністративне затримання від 10.05.2024 серії АА № 063365, рапорт працівника поліції, відеозаписи працівників поліції, відеозапис, наданий захисником, дійшов висновку про таке.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» завданням поліції є надання поліцейських послуг, зокрема, у сфері забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства та держави, протидії злочинності.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Відповідно до ст. 185 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається злісна непокора законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 26.06.1992 № 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» відповідальність за статтею 185 КУпАП настає лише за дії, вчинені винним у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Тобто, правопорушення, передбачене статтею 185 КУпАП, обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких як перебування працівника поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевірку документів особи.

Згідно з ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у документах, зокрема, у випадку, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до відеозапису поліцейського вбачається, що обґрунтуванням працівників поліції причини, за якою вони зупинили гр. ОСОБА_2 , є поведінка останнього, у тому числі зміна напрямку руху та квапливе прямування в іншу сторону після візуального виявлення поліцейських на своєму шляху. У зв`язку з цим у працівників поліції виникли обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_2 вчинив або має намір вчинити правопорушення.

Надалі, з вказаного відеозапису слідує, що працівники поліції висунули до ОСОБА_2 вимогу пред`явити документи, що посвідчують його особу. Натомість останній від виконання такої законної вимоги працівників поліції, яка останніми неодноразово повторювалась, категорично відмовився.

Отже, з досліджених доказів судом встановлено, що вимога працівників поліції до ОСОБА_2 пред`явити документи була законною та ґрунтувалася на положеннях Закону України «Про Національну поліцію», відтак ОСОБА_2 був зобов`язаний її виконати, однак знехтував цим, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 185 КУпАП.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_2 не відмовлявся від надання документів, а просто фізично не міг надати такі документи через їх відсутність при собі, при цьому називав працівникам поліції своє прізвище, ім`я та по батькові, суд не бере до уваги та ставиться до них критично, оскільки з вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 усвідомлював факт спілкування саме з працівниками поліції, які вимагали у нього надати документи, і цілеспрямовано, свідомо, умисно відмовився від надання таких документів. При цьому, ОСОБА_2 хоч і озвучив своє прізвище, ім`я та по батькові, однак знову ж відмовився надати повну інформацію про себе, зокрема, назвати дату свого народження.

Таким чином, вищевикладене свідчить про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ст. 185 КУпАП.

Крім того, суд наголошує, що в умовах воєнного стану у ОСОБА_2 не було жодної обґрунтованої причини відмовляти працівникам поліції, які також залучені до операції з оборони України, у їх законним вимогах.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення суддею враховані характер правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан.

Приймаючи до уваги викладене, зважаючи на характер правопорушень, суддя, керуючись ст. 185, 283, 284 КУпАП

п о с т а н о в и в:

гр. ОСОБА_2 піддати адміністративному стягненню за ст. 185 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн.

Стягнути з гр. ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником упродовж десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 307-308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, а у разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя В.М. Циктіч