Житомирський апеляційний суд
Справа №275/594/24 Головуючий у 1-й інст. Данилюк О. С.
Номер провадження №33/4805/818/24
Категорія ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Брусилівського районного суду Житомирської області від 26 квітня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 26 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 20 квітня 2024 року о 17-30 год в селищі Брусилів по вул. Захисників України, 17, керував транспортним засобом MITSUBISHI OUTLANDER, д.н.з НОМЕР_1 , при виїзді з автомийки заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль BMW, д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. До проведення огляду з метою встановлення стану сп`яніння вживав алкоголь. Своїми діями порушив п. 2.10, 10.9 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП, змінити в цій частині та притягнути його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в іншій частині постанову залишити без змін. На обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що матеріали справи не містять доказів щодо вживання ним алкоголю після скоєння ДТП, вину визнав, вважаючи, що це зменшить відповідальність. Крім того, районний суд не надав належної оцінки поясненням свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили, що на момент вчинення ДТП він перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Будучи належним чином повідомлені про день розгляду справи ОСОБА_1 та його захисник Нестеренко М.М. в судове засідання не з`явились, від останнього надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторони апелянта.

За таких обставин, з метою недопущення затягування розгляду справи, зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та у відповідності до положень ч. 6 ст. 294 КУпАП, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які беруть участь в апеляційному провадженні справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, частиною 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Апелянтом не оскаржується постанова суду першої інстанції в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, тому у цій частині апеляційним судом не переглядається.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 662521, 20 квітня 2024 року о 17-30 год у смт. Брусилів по вул. Захисників України, 27 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MITSUBISHI OUTLANDER, д.н.з НОМЕР_1 , в результаті чого скоїв ДТП за його участю, до проведення огляду з метою встановлення стану сп`яніння вживав алкоголь, протокол ОСОБА_1 підписав без зауважень (а.с. 2). Огляд зі згоди водія у передбаченому законом порядку проводився на місці дорожньо-транспортної пригоди за допомогою приладу «Alcotest 6810», результат позитивний 2,07 ‰, що підтверджується чеком приладу та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5, 6).

Частиною четвертою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно до п. 2.10 ПДР України У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди; є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення ним вимог п. 2.10 ПДР України є доведеним і його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Апеляційний суд в повній мірі погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони не суперечать наявним в матеріалах справи доказам.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення, який відповідно до вимог статті 251 КУпАП є джерелом доказів у справі.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на розписку про роз`яснення прав, актом огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, результатами тестування на алкоголь за допомогою приладу драгер, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , схемою місця ДТП, відеозаписом.

Так, з досліджуваного судом відеозапису вбачається, що працівники поліції 20 квітня 2024 року у смт. Брусилів прибули на місце ДТП по вул. Захисників України, 17 та встановили, що водій транспортного засобу MITSUBISHI OUTLANDER, д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_1 , при виїзді з автомийки заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль BMW, д.н.з. НОМЕР_2 . При цьому працівник поліції виказав підозру про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння у зв`язку із запахом алкоголю з ротової порожнини. На запитання чи вживав той алкоголь до чи після ДТП - водій вказав, що вжив 100 г коньяку після ДТП, про що зазначив у своїх письмових поясненнях. Адміністративні матеріали, складені щодо нього за ст. 124 КУпАП, ОСОБА_1 підписав. В подальшому водію запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу газоаналізатора Драгер. ОСОБА_1 погодився, проба позитивна з результатом 2,07 проміле. Із вказаним результатом тесту останній не погодився, забажав їхати до медичного закладу. У КНП «Брусилівська лікарня» огляд на стан алкогольного сп`яніння не був проведений, у зв`язку з несправністю приладу газоаналізатора Драгер, у медичний заклад до м. Коростишів ОСОБА_1 на огляд їхати відмовився, із результатом огляду, проведеним на місці ДТП, погодився під підпис. Працівники поліції водію роз`яснили права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Усі складені адміністративні матеріали ОСОБА_1 підписав без зауважень та заперечень, водію видано тимчасовий дозвіл, відсторонили від керування транспортним засобом.

Зазначені вище докази суд першої інстанції вірно визнав належними та допустимими та такими, що в сукупності та взаємозв`язку доводять винуватість ОСОБА_1 у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення.

Такий висновок ґрунтується на фактичних обставинах справи та не спростовується наведеними в апеляційній скарзі доводами.

Вина ОСОБА_1 щодо вчинення адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП повністю та об`єктивно доведена зібраними по справі доказами. Дії правопорушника ОСОБА_1 за ознаками ч. 4 ст. 130 КУпАП кваліфіковано вірно.

Апеляційний суд розцінює доводи ОСОБА_1 щодо вживання ним алкоголю до скоєння ДТП як спосіб захисту спрямований на уникнення відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, що ним не заперечується.

У своїх письмових поясненнях при складанні протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що після ДТП вжив 100 г коньяку (а.с. 23).

У письмових поясненнях свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зазначили, що водій MITSUBISHI OUTLANDER був у стані алкогольного сп`яніння. Вказані обставини встановлені і з відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, що узгоджується з поясненнями ОСОБА_1 у суді першої інстанції та не суперечить поясненням вищевказаних свідків.

Матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дослідив всі докази у справі, проаналізував їх і дав належну оцінку кожному з них та їх сукупності у взаємозв`язку, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 місцевий суд в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано застосував стягнення, передбачене санкцією ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови та не впливають на висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 26 квітня 2024 року - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь