Справа № 488/2810/24
Провадження № 3/488/918/24
П О С Т А Н О В А

29.07.2024 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду м.Миколаєва Торжинська Т.В., розглянувши справи про адміністративне правопорушення 488/2809/24, 488/2810/24, що надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 130 та ч.5 ст. 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

02 липня 2024 року на адресу суду з Управління патрульної поліції в Миколаївській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП та за ч. 3 ст. 130 КУпАП, які, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, розглянуті в єдиному провадженні.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 415460, 08 червня 2024 року о 01:20 год. в м. Миколаєві, Корабельний район, вул. Космонавта Волкова, буд. 88 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «HONDA DIO», без реєстраційного номера, будучи позбавленим права керування таким транспортним засобом. Правопорушення здійснив повторно протягом року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.5 ст. 126 КУпАП.

До протоколу додані: відеозапис нагрудної камери 470581, довідка про відсутність посвідчення водія, довідка щодо неможливості встановлення власника транспортного засобу марки «HONDA DIO», без реєстраційного номера, довідка про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.126 КУпАП, копія постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.10.2023 року.

Крім того, 08 червня 2024 року о 01:20 год. в м. Миколаєві, Корабельний район, вул. Космонавта Волкова, буд. 88 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «HONDA DIO», без реєстраційного номера, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, незв`язне мовлення, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру Драгер та від медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху. Вказане правопорушення було здійснене двічі протягом року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.3 ст. 130 КУпАП.

До протоколу додані: відеозапис нагрудної камери 470581, 470565, направлення на огляд водія, довідка про відсутність посвідчення водія, довідка про відсутність зареєстрованих транспортних засобів на ім`я ОСОБА_1 , довідка про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП двічі протягом року, копія постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.10.2023 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 5 ст.126, ч. 2 ст.130 КУпАП, копія постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.12.2023 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст.130 КУпАП.

На виклик суду ОСОБА_1 не прибув. Про необхідність явки до суду повідомлений належним чином та своєчасно, шляхом направлення судової повістки рекомендованою поштою на адресу, зазначену у протоколі, правильність якої засвідчена особистим підписом ОСОБА_1 . Проте в призначений день та час ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв від останнього про відкладення розгляду справи не надходило.

Суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно користуватися своїми процесуальними правами та обов`язками.

З урахуванням положень ст. 268 КУпАП, розгляд справи здійснено за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, який, будучи обізнаним щодо складання відносно нього вище вказаного протоколу, розгляд якого здійснюється судом, не цікавився долею даної справи, на виклик суду не відреагував, тобто фактично не виявив бажання скористатись своїм правом участі під час розгляду справи відносно нього про адміністративне правопорушення.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з такого.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху регулюються положеннями Закону України Про дорожній рух та Правилами дорожнього руху.

За вимогами ст.15 вказаного Закону, кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

Відповідно до п.2.1а вказаних Правил, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Зазначені положення нормативно-правових актів вказують на те, що керування транспортним засобом допускається лише особою, яка отримала відповідне право щодо такого керування.

Диспозицією частини 5 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , в порушення зазначених вимог ЗУ Про дорожній рух та Правил дорожнього руху України, будучи позбавленим постановою суду від 03.10.2023 року права керування транспортними засобами, вдруге протягом року, зокрема 08 червня 2024 року о 01-20 годині, здійснював керування транспортним засобом, на доведеність чого, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, також свідчать дані відеозапису з нагрудної камери поліцейського 470581, дані бази АІС МВС України, відповідно до яких ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував, довідка про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, та на підтвердження повторності такого правопорушення свідчать дані постанови суду від 03.10.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП у зв`язку з керуванням транспортним засобом, не маючи відповідного права.

Дослідивши зміст наданих письмових доказів, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен розуміти правовий статус водія, виконувати обов`язки водія, та на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку відповідний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дана позиція повністю відповідає усталеній позиції ЄСПЛ, практика якого згідно статті 17 ЗУ Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року, використовується судами як джерело права. Так, у рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

В даному випадку, це стосується обов`язку водія пройти огляд на стан сп`яніння у відповідності до встановленого порядку, процедура якого визначена положеннями ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (Далі - Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року (Далі Інструкція).

Так, відповідно до п.2 розділу І Інструкції - огляду на стан сп`яніння, підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, що наведені у п.3 та 4 цього ж розділу.

Відповідно до п. 7 Розділу ІІ даного Інструкції, особа вважається такою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, якщо показник спеціальних технічних засобів, застосованих при огляді водія, після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. При цьому, відповідно до п. 9 вказаного Розділу, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, згідно диспозиції частини 1 ст.130 КУпАП, є окремим правопорушенням, що також слідує з положень п.8 вище вказаного Порядку, та є підставою для складання відносно такого водія протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.

На доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, окрім протоколу, додано диски відеозапису з нагрудної камери поліцейського, зі змісту якого слідує, що працівниками поліції у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, проте на пропозицію працівника поліції як водію пройти огляд на стан сп`янінняза допомогою алкотестеру Драгер або в медичному закладі та від проходження такого огляду в медичній установі, водій відмовився.

Згідно диспозиції ч. 3 ст.130КУпАП передбачено відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду рішення у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», від 29.06.2007 року, зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Отже, керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не може вважатись малозначним правопорушенням, оскільки зазначені дії наражають оточуючих на небезпеку.

Згідно зі ст. 41 Конституції України (норма прямої дії), кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, оплатне вилучення транспортного засобу є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч. 6 ст. 121, ч. 2 та 3 ст. 130 КУпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

За таких обставин, суд вважає за неможливе застосування до ОСОБА_1 додаткового покарання у вигляді конфіскації транспортного засобу, оскільки даних про належність ОСОБА_1 транспортних засобів на праві приватної власності до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не надано.

Оцінивши зібрані у справі докази, в тому числі відеозаписи, що здійснені відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП, та які з достатньою повнотою відображають, як факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом без права керування таким транспортним засобом, його зупинку працівниками поліції, обставини виявлення ознак алкогольного сп`яніння та однозначну відмову водія пройти огляд на стан сп`яніння, зазначені порушення вчинені двічі протягом року, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч.3 ст.130 КУпАП, та необхідним притягнути його до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення з урахуванням правил, визначених ст.36 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення, підлягає врахуванню суспільна небезпечність адміністративного проступку та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі чого, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який неодноразово раніше притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічні порушення, проте належних висновків не зробив, майновий стан, суду відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, належить піддати правопорушника адміністративному стягненню, що відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, яке буде справедливим, достатнім і необхідним для виховання особи в дусі поваги до законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень, а так само співмірним стягненням за вчинене.

Відповідно до ст.4 ЗУ «Про судовий збір» з ОСОБА_1 також належить стягнути суму судового збору на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 36, ч. 5 ст.126,283, 284 КУпАП -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 126 та ч. 3 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 51000 ( п`ятдесят одна тисяча грн.) з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на десять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Штраф перераховувати на рахунок (р/р UA0014001, отримувач коштів Миколаївське ГУК/Микол.обл./21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37992030, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 21081300, призначення платежу штраф).

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) в дохід держави (р/р UA0026001, одержувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), ).

Згідно з ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.В. Торжинська