Справа 362/2857/24
Провадження 3/362/1451/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.2024 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Поповича О.В. розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, інформацію щодо місця працевлаштування не повідомив, проживає за адресою: АДРЕСА_1

за частиною 1 статті 130 КУпАП і

встановив:

21 квітня 2024 року о 11:10 в с. М.Солтанівка, Фастівського району Київської області по пров. Борівський, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21093, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, в лікаря нарколога у наближчому медичному закладі у встановленому законом порядку, водій категорично відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

В судовому засідання захисник ОСОБА_1 адвокат Реус В.В. заперечив відсутність ознак наркотичного сп`яніння в його підзахисного на момент зупинення та складання протоколу про адміністративне правопорушення та просив закрити провадження по справі.

Зазначені обставини повністю підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду на стан наркотичного сп`яніння, актом огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, рапортом, розпискою ОСОБА_2 , а також диском із відеозаписами з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) з нагрудної камери, використання яких передбачено статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» й Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року № 100, що був досліджений у судовому засіданні.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Надаючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог статті 252 КУпАП, суд вважає, що в діянні ОСОБА_1 вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме пункту 2.5 цих Правил.

Перевіркою матеріалів також не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам статті 266 КУпАП.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, що підтверджується зібраними доказами, які, на переконання суду, є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, суд не встановив.

Враховуючи викладене й особу порушника, характер і суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, суд уважає, що на нього належить накласти стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, тобто безальтернативну санкцію, передбачену частиною 1 статті 130 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

В порядку статті 40-1 КУпАП з правопорушника належить стягнути судовий збір.

Керуючись статтями 33-35, 40-1, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

1. Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 80 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги й може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення. Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови, а в разі її оскарження - не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в зазначений строк постанова надсилається для примусового виконання і з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень. Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня набрання нею законної сили.

Суддя О.В. Попович