Справа № 199/5370/24
ПОСТАНОВА

іменем України

06.08.2024 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Дяченко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,-

- за участю: захисника Орешина П.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 та її адвоката Михайлової О.В.

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАД № 173399 від 27.06.2024, ОСОБА_1 , будучи особою, якій накладалося адміністративне стягнення за ст.173-2 КУпАП протягом року, знову 27.06.2024 приблизно о 20:30 годині за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство, а саме: виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою відносно дружини ОСОБА_2 , чим викликав занепокоєння за власне життя, здоров`я, а також порушив вимоги термінового заборонного припису від 27.06.2024 серія АА № 210125. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, був сповіщений про дату, час і місце судового розгляду справи судовими смс-повістками, а також через офіційний веб-сайт судової влади, тобто судом прийнято вичерпні заходи для його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

24.02.2022 Рада Суддів України відповідно до статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Положення про Раду суддів України, затвердженого Х позачерговим з`їздом суддів України 16.09.2010 (із подальшими змінами) прийняла рішення № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень Вищої ради правосуддя та воєнних дій з боку російської федерації. Серед іншого, Рада Суддів України вирішила: Звернути увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена.

02.03.2022 Рада Суддів України надала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, у яких зазначила, що особливості роботи суду визначаються виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні, а при визначенні умов роботи суду у воєнний час необхідно керуватися реальними поточними обставинами, що склалася в регіоні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, враховуючи реальні поточні обставини, що склалися у місті Дніпрі, а також те, що робота Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська не припинена, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, тобто добросовісно не виконав процесуальні обов`язки, вважаю можливим розгляд справи здійснювати у його відсутність, враховуючи і те, що відповідно до договору про правничу допомогу від 19.06.2024 інтереси ОСОБА_1 в суді представляє адвокат Орешин П.П.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 наданими працівникам поліції убачається, що 27.06.2024 між ним та колишньою дружиною конфлікт не відбувався, він її не бив, не штовхав, нецензурною лайкою не висловлювався. Остання зайшла до його кімнати та почала з`ясовувати стосунки, він не реагував.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 її колишній чоловік, наразі вони проживають спільно за адресою: АДРЕСА_1 , даний будинок належить ОСОБА_1 . Так, 27.06.2024 о 08:30 годині вона перебувала за вищевказаною адресою, де в ході спілкування із ОСОБА_1 виникла сварка, під час якої вона викликала працівників поліції, які по приїзду о 14:00 годині склали протокол відносно ОСОБА_1 за ст. 173-2 КУпАП, а також було винесено припис. Цього ж дня, тобто 27.06.2024 о 20:30 годині, ОСОБА_1 повторно, грубо висловив на її адресу нецензурну лайку, підняв її зі стільця та почав душити. Вона знов викликала службу 102, працівники якої по приїзду склали два протоколи за домашнє насильство, як відносно неї (провадження закрито у суді на підставі ст. 247 КУпАП), так і щодо ОСОБА_1 . Вона вважає, що причиною сварок є стан здоров`ям ОСОБА_1 , котрий переніс інсульт та у подальшому не хоче слідкувати за своїм здоров`я, вживати ліки, які вона пропонує. Сварки у їхній колишній родині відбуваються систематично. Вважає, що покарання останній повинен понести, а саме до ОСОБА_1 необхідно застосувати медичне лікування.

В судовому засіданні адвокат Орешин П.П. заявив клопотання про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки на його думку вина останнього не підтверджена, свідки по справі відсутні, як і відсутній відеозапис з нагрудних камер поліцейських. З приводу показів потерпілої сторони, захисник убачає, що вони є надуманими та такими, що не відповідають дійсності, проти чого потерпіла ОСОБА_2 та її адвокат Михайлова О.В. заперечували.

Вислухавши думку потерпілої та її адвоката, клопотання захисника Орешина П.П., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Вимогами ст. 251 КУпАП передбачено поняття доказів та порядок їх збирання у справі про адміністративне правопорушення, при цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Перекладання такого обов`язку на суд не передбачено.

Згідно положень ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дані про свідків події.

Приписами ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, яке, у відповідності з даною статтею, проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суд зауважує, що для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 2 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно п. 3 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 вищевказаного Закону визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суд акцентує, що при розгляді справи даної категорії, а саме ст. 173-2 КУпАП, важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми. Якщо є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт - це особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

На переконання суду, матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 дійсно вчинив правопорушення, яке йому інкримінується, з підстав того, що: потерпіла ОСОБА_2 вказує, що сварки, конфлікти між ними виникають систематично, оскільки ОСОБА_1 не приймає її порад з приводу образу його життя та необхідністю лікування, вживати ліки, які вона пропонує; працівниками поліції неодноразово складалися протоколи за домашнє насильство, як по відношенню потерпілої, так і щодо ОСОБА_1 .

З вказаного суд вважає за необхідне вказати що, відповідно до правової позиції Верховного Суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду (справа №545/ 744/19), факт сварок і непорозумінь між подружжям на побутовому ґрунті, свідчить про наявність конфлікту між колишнім подружжям та не підтверджує факт вчинення особою саме домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що інших переконливих доказів на підтвердження того, що 27.06.2024 о 20:30 годині за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 було вчинено саме домашнє насильство по відношенню потерпілої ОСОБА_2 , суду не надано.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне: згідно з вимогами «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої Наказом МВС № 1376 від 06.11.2015, до протоколу додаються пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

Як слідує з п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за змістом якого визначено відповідальність за дії, вчинені особою повторно протягом року.

Проте працівники поліції для підтвердження повторності дій правопорушника долучили до справи незавірену копію постанови суду, обмежившись роздруківкою рішення суду з Єдиного державного реєстру судових рішень (постанова Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2024 з приміткою «Особа_1; Особа_2»), при цьому долучили до справи копію термінового заборонного припису відносно ОСОБА_1 , який не засвідчений належним чином, що на переконання суду суперечить вимогам Порядку засвідчення копій документів, визначених пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державна уніфікована система документації, Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держсноживстандарту України від 07.04.2003 № 55, а саме п.п. 5.26, 5.27 Національного стандарту "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163-2003) відповідно до яких визначено, що відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису. Підпис відповідальної особи засвідчують на документі відбитком печатки організації, який ставлять так, щоб він охоплював останні кілька літер назви посади особи, яка підписала документ.

Суд констатує, що наявними в розпорядженні суду доказами, не підтверджено обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, як і не надано об`єктивних та достовірних даних на підтвердження вини останнього у вказаному правопорушенні.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Щодо долучених до матеріалів справи про адміністративне правопорушення стороною захисту заяви про злочин від 01.02.2024; копії висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 1937 від 28.06.2024; копії витягу з Єдиного реєстру досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000373 від 03.07.2024 суд зазначає, що вказані вище документи по факту, який мав місце 16.06.2024 приблизно о 08:00 годині, жодним чином не відноситься до події від 27.06.2024 за участі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , яка наразі є предметом розгляду судом.

При цьому суд зауважує, що відомості, відображені у вищевказаній копії витягу з Єдиного реєстру досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000373 від 03.07.2024 не містять в своєму складу відомостей щодо особи, яка вчинила можливе кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

З приводу посилань потерпілої ОСОБА_2 , що її колишньому чоловіку - ОСОБА_1 необхідне накласти стягнення у виді медичного лікування, суд зазначає, що примусове лікування захід кримінально-правового примусу, що може бути застосований судом, незалежно від призначеного покарання, до осіб, які вчинили злочини та мають хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб. В даному випадку судом розглядається справа про адміністративне правопорушення, а не кримінальне провадження, яке б містило конкретне захворювання особи правопорушника та підтверджений висновком експерта діагноз.

Крім того суд зазначає, що згідно з постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2024 провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме за події, які також мали місце 27.06.2024 о 20:00 годині, (справа № 199/5256/24), де потерпілим визнано ОСОБА_1 , закрито на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись п. 1) ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В. Дяченко