ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/920/24 Суддя доповідач Гєрцик Р.В.
Категорія: ч.6 ст.481 МК України
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Гєрцика Р.В.

секретаря судового засідання Соснової А.Є.

за участю представника митного органу Тупікової О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу представника Харківської митниці Тупікової О.О. на постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 29 січня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.481 МК України, щодо ОСОБА_1 ,-

УСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Судом першої інстанції встановлено, що 25.09.2023 року на адресу Харківської митниці (вх. № 7976/7.5) надійшов лист Дніпровської митниці від 25.09.2023 № 7.5-1/7.5-20-01/7/5701 яким направлено копію листа УСБУ у Дніпропетровській області від 25.08.2023 № 55/35-4724 щодо проведення перевірки та вжиття заходів правового реагування у випадку можливого порушення митних правил.

Під час проведення перевірки встановлено, що 15.08.2014 року в зоні діяльності Харківської митниці Міндоходів через пункт пропуску «Гоптівка - Нехотєєвка» у митному режимі «тимчасове ввезення» до 1 року з метою особистого користування, громадянином України ОСОБА_1 був ввезений транспортний засіб: автомобіль марки «Hammer» моделі «Н2» (VIN-код: НОМЕР_1 ). реєстраційний номер « НОМЕР_2 ». Митні платежі не сплачено.

Листом Харківської митниці № 7.14-3/20-01/10/5445від 03.10.2023 року, за наявною у митниці адресою, громадянину ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність прибуття до управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Харківської митниці для з`ясування необхідних обставин, надання пояснень та документів які мають юридичне значення для вирішення питання згідно з вимогами чинного законодавства України. На час складання протоколу про ПМП громадянин ОСОБА_1 до митниці не прибув та жодних пояснень, документів щодо наявності обставин непереборної сили які б заважали йому вивезти автомобіль за межі митної території України у передбачені законодавством строки не надав. Відповідно до даних програмно-інформаційного комплексу «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЄАІС станом на 17.10.2023 року не зафіксовано факту перетину транспортним засобом особистого користування митного кордону України в напрямку виїзду за межі митної території України. Також, відповідно до функціонального модулю «Провадження в справах про ПМП» АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМСУ станом на 17.10.2023 року не зареєстровано факту складання протоколу про порушення митних правил у відношенні громадянина України ОСОБА_1 щодо порушення терміну тимчасового ввезення вищезгаданого транспортного засобу.

Митний орган кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 481 МК, з кваліфікацією: перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб.

Постановою судді Київського районного суду м.Харкова від 29 січня 2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 481 МК України - закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення..

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі представник митниці за її змістом просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді скасувати та постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.6 ст.481 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення відповідно до санкції статті.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 посилається на те, що постанову було ухвалено без участі представника митниці, повний текст оскаржуваної постанови було отримано 25.04.2024 року та протягом 10 днів було підготовлено та подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги представник митниці посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що на час розгляду протоколу закінчились строки накладення адміністративного стягнення, оскільки адміністративне правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 є триваючим адміністративним правопорушенням та датою виявлення адміністративного правопорушення є дата складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме 17.10.2023 року.

Мотиви суду

Враховуючи, що доводи клопотання про пропуск строку на апеляційне оскарження з поважних причин не спростовуються матеріалами справи, клопотання представника Харківської митниці про поновлення строку підлягає задоволенню.

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, заслухавши доводи представника митного органу на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 1 ст. 495 МК доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

За положеннями ст. 487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до Митного Кодексу України, а в частині, що не регулюється ним відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.ст. 486, 489 МК України, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, судом першої інстанції було встановлено в діях ОСОБА_1 порушення митних правил, а саме, перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на 30 діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, за що передбачена відповідальність за ч. 6 ст. 481 МК України. Однак, з урахуванням того, що станом на час надходження до суду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 481 МК України, строк накладення адміністративного стягнення сплив, то є підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно положень ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст.103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Зі змісту ч.1 ст.380 МК України вбачається, що громадянам-нерезидентам надано право тимчасово ввозити на митну територію України транспортні засоби особистого користування на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Відповідно до ч.6 ст.380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

З протоколу про порушення митних правил вбачається, що 15.08.2014 року в зоні діяльності Харківської митниці Міндоходів через пункт пропуску «Гоптівка - Нехотєєвка» у митному режимі «тимчасове ввезення» до 1 року з метою особистого користування, ОСОБА_1 був ввезений транспортний засіб: автомобіль марки «Hammer» моделі «Н2» (VIN-код: НОМЕР_1 ). реєстраційний номер « НОМЕР_2 ». Митні платежі не сплачено

На час складання протоколу про порушення митних правил ОСОБА_1 до митниці не з`явився, та жодних пояснень не надав.

Апеляційний суд враховує, що на момент ввезення транспортного засобу 15.08.2014 року, диспозицією ст.481 МК України в редакції, яка діяла на той час, була передбачена відповідальність за перевищення встановленого відповідно до цього Кодексу строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України.

Станом на 15.08.2014 року (день ввозу транспортного засобу на територію України) диспозиція ст.481 МК України не передбачала відповідальність за перевищення, відповідно до цього Кодексу, строку тимчасового ввезення транспортних засобів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на тридцять діб.

Стаття 481 МК України (станом на день ввозу транспортного засобу на територію України) складалась із трьох частин і санкція будь-якої із її частин не передбачала додаткового виду стягнення у вигляді конфіскації транспортних засобів чи товарів.

22 серпня 2019 року набрали чинності зміни до статті 481 Митного кодексу України, згідно із Законами України від 08.11.2018 року №2612-VIII «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», та від 16.05.2019 №2725-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України, у зв`язку з прийняттям Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Статтю 481 МК України було доповнено частиною шостою, яка передбачає відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.

Відповідно до ст.58 Конституції України, яка закріплює загальновизнаний принцип права, відповідно до якого закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно положень ст.3 МК України, при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, чинні на день прийняття митної декларації органом доходів і зборів України. У разі якщо законодавством України передбачена можливість виконання митних формальностей без подання митної декларації, застосовуються норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, чинні на день виконання таких формальностей. Норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів.

У рішенні Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Акти адміністративного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності.

Отже, облік сукупного терміну тимчасового ввезення терміном до 1 року, відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст. 8 КУпАП, починається з моменту введення в дію ч.6 ст.481 МК України. Оскільки ч.6 ст.481 МК України передбачає відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більш ніж на 30 діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, то дана норма не має зворотної дії в часі.

Таким чином, враховуючи те, що положення ч.6 ст.481 МК України набули чинності 22.08.2019 року та вони не мають зворотної дії в часі, ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, оскільки згідно до ст.58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справах Лучанінова проти України (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, Малофєєва проти Росії ( Malofeyeva v. Russia , заява № 36673/04, Карелін проти Росії ( Karelin v. Russia , заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи представника митниці про те, що адміністративне правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 є триваючим адміністративним правопорушенням та датою виявлення адміністративного правопорушення є дата складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме 17.10.2023 року, то апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки, положеннями ч. 5 ст. 558 МК України передбачено обов`язок митних органів надавати Державній прикордонній службі України доручення щодо інформування митних органів про факт наміру перетинання державного кордону України особами, стосовно яких митними органами було виявлено порушення митних правил, якщо особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не були присутні при складенні протоколу про порушення митних правил.

Так, ч. 7 ст. 558 МК України передбачено, що з метою контролю за державною реєстрацією транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України громадянами, у строки, встановлені законодавством, а також контролю за цільовим використанням та/або передачею транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України чи поміщених у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такі транспортні засоби на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту, митні органи у автоматизованому режимі зобов`язані передавати органам Національної поліції інформацію щодо:

- транспортних засобів особистого користування із зазначенням строків їх тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту та із зазначенням відомостей про осіб, які тимчасово ввезли такі транспортні засоби чи помістили їх у митний режим транзиту;

- транспортних засобів особистого користування, щодо яких порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме порушено строки їх тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, із зазначенням відомостей про осіб, які тимчасово ввезли ці транспортні засоби чи помістили їх у митний режим транзиту.

В свою чергу апеляційний суд зазначає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення (про порушення митних правил) не містять відомостей про те, що Державна митна служба України станом на серпень-вересень 2014 року вживала будь-яких заходів на виконання положень ч. 5 та ч. 7 ст. 558 МК України, щодо своєчасного виявлення порушення митних правил ОСОБА_1 та тимчасово ввезеного ним транспортного засобу.

Слід зазначити, що самі положення ч.7 ст. 558 МК України передбачають автоматизований контроль за державною реєстрацією транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України громадянами, у строки, встановлені законодавством.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України.

За таких обставин, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії ОСОБА_1 утворювали склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, а тому постанова судді підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням судом першої інстанції вимог матеріального права.

Апеляційний суд зазначає, що дії ОСОБА_1 утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.481 МК України в редакції, яка була чинна на час ввезення автомобіля.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.522 МК України, справи про порушення митних правил, передбачені, зокрема, частинами першою - п`ятою статті 481 МК України, розглядаються органами доходів і зборів, що позбавляє суд права відповідним чином кваліфікувати правопорушення та розглядати вказану категорію справ про порушення митних правил.

Наведена практика Європейського суду з прав людини та положення ч.1 ст.522 МК України виключають можливість розгляду судом питання про наявність в діях ОСОБА_1 іншого складу порушення митних правил, передбачених відповідною частиною ст.481 МК України, яка була чинна на момент ввозу транспортного засобу на територію України.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481МК України, а тому провадження щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова судді підлягає скасуванню з постановленням нової.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотанняпредставника Харківської митниці Тупікової О.О. задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м.Харкова від 29 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу представника Харківської митниці Тупікової О.О. задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 29 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП та п.1 ч.1 ст.531 МК України закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик