Код суду 233 № 233/4387/24
П О С Т А Н О В А

про повернення матеріалів на дооформлення

06 серпня 2024 року суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Кожевник О.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,

за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення А НОМЕР_1 0378 від 17 липня 2024 року о 16 год. 00 хв. 13 липня 2024 року штаб-сержант ОСОБА_1 військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 виконуючи військові обов`язки на території АДРЕСА_2 був виявлений з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Таким чином, ОСОБА_1 своїми умисними діями вчинив військове адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а саме знаходився на території військової частини в стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду.

Відповідно до п. 2 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені матеріали, суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом…

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, акти закупки, тощо, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчиненні правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються дата і місце його складання; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків, потерпілих, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тощо.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен провадитися їх, у тому числі, і судовий розгляд. З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Суддя наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Малофєєва проти Росії»(«Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia»),заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Частина 3 статті 172-20 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за:

- розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів,

- появу таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння,

- виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння,

- відмову таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння

вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню або в умовах особливого періоду.

При вивченні матеріалів адміністративної справи суддею встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду будучи виявленим на території військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 з ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак у протоколі про адміністративне правопорушення А НОМЕР_1 0378 від 17 липня 2024 року в графі «склад адміністративного правопорушення» зазначено, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а саме: знаходився на території військової частини в стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду. Разом з цим на підтвердження винуватості ОСОБА_1 до матеріалів справи надано акт про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Зазначені недоліки суддя відносить до суттєвих порушень вимог діючого КУпАП, що не дають здійснити всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи у їх сукупності та прийняти законне і обґрунтоване рішення по справі відповідно до діючого КУпАП.

Враховуючи вищезазначене, доходжу висновку, що матеріали та протокол про адміністративне правопорушення слід повернути органу, який його склав, для усунення вказаних недоліків.

Доопрацьовану справу про адміністративне правопорушення необхідно надіслати з урахуванням вимог ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 7, 245, 251, 256, 278 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Протокол про адміністративне правопорушення А НОМЕР_1 0378 від 17 липня 2024 року за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП стосовно ОСОБА_1 з доданими до нього матеріалами повернути до військової частини НОМЕР_1 для дооформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: