КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№33/824/2932/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2024 року місто Київ

справа № 759/5527/24

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника -адвоката Сіренка Максима Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 24 квітня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 24 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник -адвокат Сіренко М.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 24 березня 2024 року скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилався на те, що жодних із зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення підстав, а саме ознак наркотичного сп'яніння громадянина ОСОБА_1 , працівниками поліції виявлено/перевірено не було. Тобто, підстав для направлення водія до медичного закладу у працівників поліції не було.

Вказував, що у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у графі №11 «підпис обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду» відсутній підпис ОСОБА_1 , а відтак зміст вказаного висновку не був повідомлений ОСОБА_1 .

Зазначав, що кількісного визначення наркотичного засобу та якого саме наркотичного засобу у висновку не зазначено.

Посилався на те, що в матеріалах справи відсутні дані, які вказують на те, що в закладі охорони здоров'я Висновок медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння був складений за результатами лабораторних досліджень з використанням вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджених сертифікатом відповідності, а не експрес-тесту.

Відповідно до вимог частини 1 статті 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

У судове засідання апеляційного суду, призначене на 24 липня 2024 року о 12.00 год., ні ОСОБА_1 , ні його захисник Сіренко М.Ю. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

24 липня 2024 року від адвоката-захисника Сіренка М.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання, в якому останній вказував, що він та ОСОБА_1 підтримують апеляційну скаргу та просять здійснювати розгляд без їх участі.

А відтак, суд апеляційної інстанції вважає неявку ОСОБА_1 та його захисника такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи та вважає можливим розглядати справу за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З'ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пунктом 2.9.а ПДР України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №859305, 09 лютого 2024 року о 15.20 год. в м. Києві на вулиці Берковецькій, 6Д, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичногго сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога. Стан наркотичного сп'яніння підтверджується висновком №000878 від 20 лютого 2024 року.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

даними, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 04 березня 2024 року серії ААД №859305. Протокол підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 . Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі не вказав;

даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000878 від 20 лютого 2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп'яніння внаслідок вживання канабіоїдів (марихуана);

відеозаписом з камери;

рапортом інспектора взводу №1 роти №5 батальйону №3 полку №1 (з обслуговування правого берега) управління патрульної поліції в місті Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Пустовіт Є. з якого вбачається, у складі екіпажу Рубін 581 під час патрулювання 09 лютого 2024 року о 15.20 год. за адресою: місто Київ, вулиця Берковецька, 6Д, було зупинено автомобіль ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування, у водія були виявлені ознаки наркотичного сп'яніння, а саме: тремтіння пальців рук, неприродня блідість шкіри обличчя, зіниці очей не реагують на світло.

Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та в своїй сукупності підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.

Відтак, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони спростовуються доказами, які містяться в матеріалах даної справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що жодних із зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення підстав, а саме ознак наркотичного сп'яніння громадянина ОСОБА_1 , працівниками поліції виявлено/перевірено не було, тобто, підстав для направлення водія до медичного закладу у працівників поліції не було, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки як вбачається з відеозапису, працівники поліції перевіряли чи наявні у водія ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп'яніння.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що кількісного визначення наркотичного засобу та якого саме наркотичного засобу у висновку не зазначено та те, що в матеріалах справи відсутні дані, які вказують на те, що в закладі охорони здоров'я Висновок медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння був складений за результатами лабораторних досліджень з використанням вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджених сертифікатом відповідності, а не експрес-тесту, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки апелянтом не заявлялось клопотання про витребування з КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» матеріалів на підставі яких було складено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000878 від 20 лютого 2024 року та відповідно ні в суді першої, ні апеляційної інстанцій ОСОБА_1 не заявлялось клопотання про проведення судово-медичної експертизи біологічного матеріалу на визначення вмісту наркотичних (психотропних) речовин.

Будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції не встановлено.

Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.9а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП апеляційним судом не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Сіренка Максима Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 24 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.