Єдиний унікальний номер 389/2572/24 провадження №3/389/1119/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Український Віталій Валентинович, розглянувши матеріали, які надійшли від відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , не зареєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 , працівник Хімскладу, не притягувався до адміністративної відповідальності,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №915696 від 17.07.2024, ОСОБА_1 , 09.07.2024 близько 20:00 години, по АДРЕСА_2 , висловлювався грубою нецензурною лайкою, хапав за одяг та словесно принижував малолітнього ОСОБА_2 , 2003 року народження, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП

ОСОБА_1 до суду з`явився, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП не визнав, суду пояснив, що неповнолітні з якими був конфлікт не вперше допускають таку поведінку, висловлюються нецензурною лайкою у них під будинком, палять, на зауваження не реагують. В той день група неповнолітніх кидала яблука по даху. Ситуація з яблуками була критична, вони реально могли пошкодити ними дах. На нормальні пояснення недопустимості такої поведінки неповнолітні не реагували, у відповідь на нецензурну лайку неповнолітніх він, можливо, у запалі, так само відповів, однак нікого не бив. Випадково, можливо, когось і штовхнув, коли намагався відібрати яблука, як і вони його, але умислу у нього на це не було. Його провини в тому, що неповнолітні палили і під час конфлікту хтось, можливо, обпікся цигаркою, немає.

ОСОБА_3 суду пояснила, що 09.07.2024 близько 20:00 години група неповнолітніх кидала яблуками по даху їх з сином домоволодіння, що могло призвести до значних пошкоджень, на зауваження неповнолітні не реагували, висловлювались на їх з сином адресу грубою нецензурною лайкою. Їх помилка в тому, що вони не викликали поліцію, бо пожаліли батьків неповнолітніх. Нікому тілесних ушкоджень ні вона ні син не заподіювали, хоча зауваження у певний момент, можливо, зробили занадто емоційно, однак просить врахувати, що це було під загрозою пошкодження даху і, на звичайні пояснення неправомірності їх поведінки, неповнолітні не реагували. Можливо, вона чи син когось штовхнули, коли відбирали яблука, бо добровільно неповнолітні не припиняли своїх неправомірних дій, однак це було не умисно, під дією остраху за цілісність даху, на ремонт якого кошти відсутні. Її провини в тому, що неповнолітні палили і під час конфлікту хтось, можливо, обпікся цигаркою, немає.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 173 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, та тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства. Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до порушення громадського порядку і спокою громадян. Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну чи кримінальну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху, справи приватного обвинувачення, домашнє насильство тощо). Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною нормою, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. До поняття "інші подібні дії" слід віднести такі прояви дрібного хуліганства, як: насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, покликаних слідкувати за порядком; співання нецензурних пісень, розповідання вульгарних анекдотів групам людей; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; гвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; публічне справляння природних потреб у невідведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільне без потреби зупинення комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; грубе порушення черг, яке супроводжується ображанням громадян та проявом неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах; зривання афіш, плакатів, газет, оголошень зі стендів; умисна (з бешкетництва) швидка їзда на автомобілях та мотоциклах по калюжах поблизу тротуарів, зупинок, інших місць скупчення людей тощо. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Хуліганство, як правопорушення, виключається за наявності таких умов: конфлікт має місце між знайомими, на ґрунті особистих неприязних відносин, тобто без мотивів явної неповаги до суспільства. У такому випадку дії сторін у конфлікті визнаються правопорушенням в залежності від шкоди, яка спричинена фактично та від передбачення кримінальної чи адміністративної відповідальності за спричинення такої шкоди.

Основними засадами судочинства, визначеними ст.129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд не має права з власної ініціативи у будь-який спосіб збирати докази винуватості особи.

Крім того, відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Вказані положення Конституції України поширюються і на доведення винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зважаючи на викладене та враховуючи позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо протоколу про адміністративне правопорушення, висловлену в рішенні по справі «Карелін проти Російської Федерації», що протокол не може бути самостійним та достатнім доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши письмові матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №915696 від 17.07.2024; рапорт від 11.07.2024, протокол прийняття заяви ОСОБА_4 від 11.07.2024 про вчинене кримінальне правопорушення або іншу подію та її письмові пояснення, письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , зважаючи на викладене, що доказами у справі виступають фактично лише показання сторін конфлікту, які суперечать один одному, а інших доказів, у тому числі, які б підтверджували наявність умислу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, саме на порушення громадського порядку і бажання або свідомого допуску виявлення неповаги до суспільства, до суду не надано, вважаю, що під час судового розгляду не встановлено наявності належних, допустимих та беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, у зв`язку з чим, відповідно до ст.62 Конституції України, провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП необхідно закрити.

Керуючись ст.ст.1,9,173,221, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283,284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, закрити за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя В.В. Український