Справа № 305/2073/24
Номер провадження 3/305/1330/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2024. Суддя Рахівського районного суду Закарпатської області Тулик І.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ,

за ч.2 ст.185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

З Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , про вчинення ним адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.185-10 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ 247889 від 21.05.2024 року, прикордонним нарядом «Контрольний пост», 21 травня 2024 року, близько 12 години 10 хвилин, в межах установленої прикордонної смуги на напрямку 320 на околиці АДРЕСА_2 ) було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , спільно з ОСОБА_2 , здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця Держприкордонслужби, не виконав неодноразово повторювану законну вимогу військовослужбовця державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, а саме пред"явити документи що посвідчують особу. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність ч.2 ст.185-10 КУпАП.

Адвокат Поштак Ю.С. у судовому засіданні, просить даний протокол закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу даного правопорушення, поскільки ОСОБА_1 не вчиняв жодних протиправних дій, і пред"явив документи, крім того надала копію довідки від 04.06.2024 року про те що солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 28.05.2024 року по даний час.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 21 травня 2024 року перебував разом з ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 в автомобілі добирався до с. Ділове, Рахівського району, Закарпатської області. На КПП на почаптку с. Ділове їх зупинили працівники прикордонної служби для перевірки документів, ОСОБА_1 , як і він сам та ОСОБА_4 вред"явили документи для перевірки. Перевіривши документи по службовому планшеті прикордонник пояснив що вибило щось червоним, і попросив щоб ОСОБА_4 , як водій припаркував автомобіль з боку, що було виконано, потім до них підійшов інший чоловік в цивільному і знову попросили пред"явити документи, що було зроблено всіма ними. ТОбто жодних дій по непокорі вичнено ОСОБА_1 , не було. Їх тримали приблизно дві години потім їх передали Хустському ТЦК.

Заслухавши пояснення адвоката Поштак Ю.С., свідка ОСОБА_3 та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення надано: протокол про адміністративне затримання від 21.05.2024 року, рапорт інспектора прикордонної служби відділу інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 »(Тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 »(Тип В) сержанта ОСОБА_5 , документи, що посвідчують особу ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне затримання від 21.05.2024 року, ОСОБА_1 затримано в межах установленої прикордонної смуги, де він здійснив злісну непокору законній вимозі військовослужбовця а саме не надав документи що посвідчують особу.

Згідно рапорту інспектора відділу інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 »(Тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 »(Тип В) сержанта ОСОБА_6 , що під час несення служби було виявлено двох громадян які на неодноразову вимогу відмовилися показати документи що посвідчують особу, після чого вказаних громадян було доставлено до віпс «Ділове» для складання процесуальних документів.

Будь-яких інших доказів на підтвердження чи спростування наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, а також винності ОСОБА_1 у його вчиненні, суду не надано.

Так, підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Відповідно до положень ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначається місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є актом обвинувачення особи у вчиненні певного адміністративного правопорушення, отже повинен бути складений та оформлений у суворій відповідності до положень КУпАП.

Як вбачається з вищезазначеного протоколу ЗхРУ № 247889 від 21.05.2024 року ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.2 ст.185-10 КУпАП.

Так, відповідно до ч.2 ст.185-10 КУпАП злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, вчинені групою осіб, тягне за собою накладення штрафу від ста до тристо неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

З положень частини 2 статті 185-10 КУпАП вбачається, що об`єктивну сторону даного правопорушення, серед іншого, складає злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі працівника Державної прикордонної служби, при виконанні ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду вчинена групою осіб.

Тобто, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, необхідно встановити у її діях сукупність таких обставин: 1) факт злісної непокори; 2) наявність законного розпорядження чи вимоги працівника Державної прикордонної служби; 3) виконання таким працівником службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , разом з ОСОБА_2 не виконав неодноразово повторювану законну вимогу працівника прикордонного наряду надати документи що посвідчують особу.

Однак, з наданого суду протоколу про адміністративне правопорушення та долучених до нього доказів неможливо встановити наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП, оскільки суду не надано жодного доказу (фото-, відеофіксації) того, що останній вчинив злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі працівника Державної прикордонної служби, що спростовано поясненнями свідка ОСОБА_3 .

Також до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено доказів того, що працівник Державної прикордонної служби військовослужбовець прикордонного наряду «Контрольний пост» виконував службові обов`язки, пов`язані з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

За таких обставин всі перераховані вище доводи у своїй сукупності, дають суду підстави прийти до висновку про недоведеність того, що ОСОБА_1 у зазначені в протоколі час та місці, дійсно здійснив злісну непокору законній вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, а встановлена невідповідність даних протоколу про адміністративне правопорушення об`єктивним обставинам справи, вказують на відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому йому діянні.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та інше.

При цьому слід зазначити, що розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

З урахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18) у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суддя вважає за необхідне також зазначити, що ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, дослідивши всі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення адвоката, свіка, суддя приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-10 КУпАП, а тому, у відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Враховуючи вимоги ст.40-1 КУпАП судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 10, 172-15, 247, 251, 252, 280, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця АДРЕСА_1 , за частиною 2 статті 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір у сумі 605 гривень 60 копійок віднести за рахунок держави.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд Закарпатської області протягом 10 діб з дня її проголошення.

Суддя Рахівського районного суду Тулик І.І.