Справа №: 302/948/24 Провадження № 3/302/405/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.07.2024 смт. Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В., за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_1 та його законного представника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал (протокол серії ВАД № 544425 від 18.06.2024 року), який надійшов з ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, учасника бойових дій, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , моб.тел: НОМЕР_2 ,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2024 року біля 18 год. 00 хв., перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , громадянин ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме ображав нецензурними словами та хапав його руками за одяг, чим саме вчинив домашнє насильство психологічного характеру, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судове засіданні ОСОБА_4 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час проведення судового засідання у встановленому законом порядку, що підтверджується довідкою про доставку ОСОБА_4 sms-повідомлення 11.07.2024 року (а.с.15), проте про причини неявки суду не повідомлено, будь-яких документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, заперечень на складений протокол про адміністративне правопорушення на адресу суду не подано.

В судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_1 , в присутності законного представника матері ОСОБА_2 пояснив, що 23 квітня 2024 року в приміщенні будинку АДРЕСА_2 за місцем їх проживання між ним та його батьком ОСОБА_4 виникла словесна сварка із за різних сімейних непорозумінь та в ході сварки батько ОСОБА_4 , підійшовши до нього, почав хапати його руками за одяг, після чого штовхати його руками в область грудей, а коли йому вдалося вирватися від батька, то почав втікати з приміщення будинку. Перебуваючи на подвір`ї будинку він зателефонував своїй матері ОСОБА_2 , яка відразу подзвонила до відділення поліції та повідомила про дану подію. Стягнення ОСОБА_4 просить визначити на розсуд суду.

Враховуючи скорочені строки розгляду справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.277 КУпАП, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_4 на підставі наявних у справі доказів. При цьому суд також враховує, що категорія правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП не відноситься до тієї категорії справ, по яким присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до відповідальності, є обов`язковою (ч.2 ст.268 КУпАП).

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вивчивши надані матеріали справи, вислухавши в судовому засіданні показання неповнолітнього потерпілого ОСОБА_1 , суд вважає, що в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення, підтверджується наступними доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення ВАД № 544425 від 18.06.2024 року (а.с.2), постановою про закриття кримінального провадження від 29.04.2024 року (а.с.4-5), протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_2 від 23.04.2024 року (а.с.10), усними поясненнями та письмовим протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_1 від 24.04.2024 року, в присутності законного представника начальника Служби у справах дітей ОСОБА_5 (а.с.8-9), протоколом допиту свідка ОСОБА_2 від 24.04.2023 року (а.с.10-11), письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 24.04.2024 року, з яких вбачається, що вину у вчиненні правопорушення останній визнав (а.с.12).

Відповідно до ч.1,2 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Адміністративне стягнення, передбачене санкцією статті 173-2 ч.1 КУпАП являє собою штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб..

Приймаючи до уваги характер та обставини скоєного адміністративного правопорушення, ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_4 , суд враховує особу правопорушника, його вік, матеріальний та сімейний стан, а також приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, регулярний дохід та постійне джерело прибутку у нього відсутнє, при цьому суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 вину визнавав повністю, при цьому будь-яких претензій від потерпілого ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та/або моральної шкоди законним представником неповнолітнього потерпілого наразі не заявлено, також суд враховує позицію неповнолітнього потерпілого ОСОБА_1 , який на суворій мірі відповідальності ОСОБА_4 не наполягає, а тому, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає необхідним та достатнім застосувати до ОСОБА_4 адміністративне стягнення у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до положень ст.40-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Разом з тим, як вбачається з посвідчення НОМЕР_3 від 25.10.2023 року, копія якого є в матеріалах справи, ОСОБА_4 є учасником бойових дій та має пільги, встановлені законодавством України, а тому, відповідно до п.13 ч.1 Закону України «Про судовий збір», ОСОБА_4 підлягає звільненню від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 173-2 ч.1, 40-1, 221, 280, 283, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддати ОСОБА_6 адміністративному стягненню у виді громадських робіт на строк - 40 (сорок) годин.

Звільнити ОСОБА_4 від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», як учасника бойових дій.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання постановою законної сили або закінчення строку, встановленого у разі відстрочки або розстрочки виконання постанови.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, законним представником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області Ю.В. СИДОРЕНКО