Справа №949/881/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2024 року м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Оборонова І.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від відділу поліції №1 Сарненського РВП ГУНП України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, проживаючого по АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 28 січня 2000 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

29 квітня 2024 року о 14-20 год. на перехресті вулиць Березова-Крива, в м. Дубровиця Сарненського району Рівненської області, ОСОБА_1 , керуючи мотоциклом марки "VIPER V110A" з державним номерним знаком НОМЕР_3 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху та здійснив самопадіння з мотоцикла, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги 2.3 «б», п.12.1 ПДР України.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях вказав, що, керуючи мотоциклом, він повертав праворуч, але через гравій та ямковість на дорожньому покритті його мотоцикл став некерований та впав на праву сторону.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що в зазначені у протоколі дату та час, він, керуючи мотоциклом, вирішив на перехресті вулиць Березова-Крива, в м.Дубровиця Сарненського району Рівненської області повернути направо. Здійснюючи маневру повороту, колесо мотоцикла потрапило у яму, де також був відсів щебеню, від чого мотоцикл втратив керування та впав на праву сторону. В результаті падіння ОСОБА_1 зламав праву ногу та до цього часу проходить лікування. Вважає, що причиною дорожньо-транспортної пригоди був незадовільний стан дороги, через яку він втратив керування та впав.

В судовому засіданні інспектор поліції ОСОБА_2 пояснив, що 29 квітня 2024 року ним було отримано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Коли він прибув на місце події, то там був мотоцикл, а водія на той час вже забрала швидка медична допомога. З пояснень очевидців було встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи мотоциклом, не вибрав безпечної швидкості руху та не впоравшись з керуванням, допустив падіння з мотоцикла. На місці пригоди було складено схему місця ДТП, а коли заїхали у лікарню, то відібрали пояснення у ОСОБА_1 , після чого було прийнято рішення про складання відносно нього протоколу за ст.124 КУпАП.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 29 квітня 2024 року близько 15- ї год. він був свідком, як ОСОБА_1 , керуючи мотоциклом та здійснюючи маневр праворуч, впав із мотоцикла на праву сторону і зламав ногу. ОСОБА_3 допоміг йому підвестися та поставив на ніжку мотоцикл, а ОСОБА_1 положили на узбіччі дороги. Далі ОСОБА_3 викликав швидку медичну допомогу, яка приїхавши, забрала ОСОБА_1 в лікарню, а ОСОБА_3 залишився на місці пригоди до приїзду працівників поліції.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 2 ст. 7 та ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч. 1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.124 КУпАП, відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 2.3 «б» ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 12.1 ПДР України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , інспектора поліції, свідка та перевіривши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а його вина доводиться протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № №850101 від 29 квітня 2024 року (а.с.3); схемою місця ДТП (а.с.5); рапортом від 29 квітня 2024 року (а.с.7); рапортом від 02 травня 2024 року (а.с.11); письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 від 29 квітня 2024 року (а.с.8); письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.9); переглянутим в судовому засіданні відеозаписом, який було зроблено на місці ДТП (а.с.21).

Вирішуючи питання щодо накладення стягнення на ОСОБА_1 , за вчинення даного адміністративного правопорушення, суд приймає до уваги положення ст. 22 КУпАП, які вказують, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За правилами ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому, у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Будь-яких застережень щодо неможливості застосування до даного складу адміністративного правопорушення положень ст. 22 КУпАП закон не містить.

Вирішуючи питання про звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КпАП, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу порушника, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, його майновий стан, визнання вини у вчиненому.

У контексті забезпечення дотримання принципів Конституції та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, задля утвердження верховенства права та європейських підходів до розуміння прав людини, 23 лютого 2006 року Верховною Радою України було прийнято Закон України №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Основними цілями даного Закону є застосування практики Європейського суду з прав людини з метою забезпечення виконання рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України та впровадження в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Принцип верховенства права - одна з підвалин демократичного суспільства, яка закріплена в усіх статтях Конвенції.

Питання чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогам захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу пропорційності. Суд повинен проаналізувати чи дотримали органи влади розумний баланс між заходами вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном, тобто чи не стануть вжиті заходи особистим і надмірним тягарем для правопорушника.

При розгляді даної справи про адміністративне правопорушення суддя також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004усправі № 1-33/2004.

Так, приймаючи рішення по справі, враховуються правові позиції висловлені ЄСПЛ у справі "Бакланов проти росії" (09.06.2005 року) та у справі "Фрізен проти росії" (24.03.2005 року), а саме те, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним. Крім того, приймаються до уваги правові позиції висловлені у справі "Ісмайлов проти росії" (п. 38 Рішення від 16.10.2008 року), згідно яких для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити надмірний тягар для особи.

Вирішуючи питання накладення стягнення на ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який є пенсіонером, стан його здоров`я, адже внаслідок падіння з мотоцикла, він зламав ногу та тривалий час проходить лікування, ступінь його вини та обставини, за яких відбулася вказана дорожньо-транспортна пригода. Також судом враховано, що своїми діями ОСОБА_1 не завдав будь-якої шкоди державному або громадському порядку, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, а тому суд приходить до висновку, що дане правопорушення не завдало збитків державним або суспільним інтересам, а тому є малозначним. Для досягнення завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та зважаючи на мету адміністративного стягнення достатнім буде звільнити ОСОБА_1 за малозначністю адміністративного правопорушення від адміністративної відповідальності та обмежитись щодо нього усним зауваженням, а справу провадженням закрити.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження, органом (посадовою особою), який уповноважений розглядати справу, виноситься постанова про закриття справи.

Керуючись ст.ст.22, 283, 284, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП та оголосити йому усне зауваження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя:підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду Оборонова І.В.