Справа № 159/4525/24
Провадження № 3/159/2166/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Денисюк Т.В, розглянувши матеріали справи, які надійшли від Ковельського РУП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт серії НОМЕР_1 виданий 07.02.2007 Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області), який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працевлаштований, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей

за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №968945 від 10.07.2024 ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він 01.07.2024 приблизно о 14 годині за адресою: АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до свого батька ОСОБА_2 , а саме, шарпав його за одяг.

ОСОБА_1 в суді факт вчинення домашнього насильства заперечив, пояснив, що 01.07.2024 він разом з бабусею ОСОБА_3 та двома неповнолітніми дітьми автомобілем приїхав до будинку на АДРЕСА_2 , де на даний час проживають його батьки, які розлучилися через те, що батько зловживає спиртними напоями та систематично вчиняв відносно своєї дружини домашнє насильство. Оскільки мати на даний час перебуває у Польщі, а він має ключі від її будинку та воріт, ОСОБА_1 хотів заїхати на територію подвір`я, щоб помити автомобіль, однак не зміг цього зробити через те, що замок на воротах був замінений. В цей час з будинку вийшов його батько і між ними виникла взаємна словесна суперечка з приводу заміни замка. ОСОБА_1 заперечив факт вчинення домашнього насильства та будь-яких протиправних дій по відношенню до батька, вказав, що суперечка була взаємною. Про те, що батько написав відносно нього заяву про вчинення домашнього насильства дізнався від працівників поліції, які викликали його для дачі пояснень. Отримавши пояснення, поліцейський самостійно без додаткової заяви склав протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАп і щодо батька.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.

Допитана за клопотанням ОСОБА_1 в якості свідка ОСОБА_3 (бабуся особи зі сторони матері) в судовому засіданні підтвердила обставини, повідомлені онуком, показала, що була свідком словесної суперечки, яка мала місце 10.07.2024 між батьком і сином з приводу того, що ОСОБА_2 без відома замінив замок на воротах до будинку. Ствердила, що будь-яких протиправних дій онук відносно свого батька не вчиняв, за одяг останнього не шарпав. Суперечка була короткотривалою, ОСОБА_1 одразу забрав її та дітей, і вони поїхали додому, а ОСОБА_2 як завжди перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Суддя, заслухавши пояснення особи, свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковані поліцейським за частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Разом з тим, дана норма Закону передбачає адміністративну відповідальність за вчинення особою, домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до пунктів 3, 4, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильства», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Положеннями вищевказаного Закону визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Домашнє насильство передбачає домінування кривдника над постраждалою особою, а об`єктивна сторона ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної чи психічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №968945 від 10.07.2024, ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно свого батька.

Матеріали справи не містять доказів наявності в діях ОСОБА_1 ознак домашнього насильства.

Так, відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не визнаються.

Суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не є достатнім доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

Наведені у протоколі обставини спростовані показаннями свідка ОСОБА_3 .

Відповідно до роз`яснень, які містяться в частині другій пункті 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

За відсутності належних та допустимих доказів провини особи, суддя доходить висновку про відсутність складу правопорушення.

На переконання суду між учасниками конфлікту мала місце словесна суперечка, а тому провадження у справі необхідно закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись пунктом 1 частини першої статті 247, статтями 251-252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 173-2 КУпАП, закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

СуддяТ. В. Денисюк