ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1515/24
Провадження №3/477/1095/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року місто Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Семенова Л.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Херсонській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, військова частина НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною 1 статті 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД, №600879 від 31 травня 2024 року, ОСОБА_1 , 31 травня 2024 року о 22.43 год. на автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ +500м. керував транспортним засобом «Опель Фронтера», номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія в установленому законодавством порядку за допомогою технічного приладу Alcotest 6820, АКФ 0070, тест №1084, результат 1,65 проміле. Своїми діями порушив пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною 1 статті 130 КУпАП.

У ході розгляду адміністративного протоколу по суті, водій ОСОБА_1 себе винуватим у скоєнні правопорушення не визнав та пояснив, що дійсно 31 травня 2024 року він перебував у місці, яке зазначено у протоколі, в салоні автомобіля, який йому належить. Однак, транспортним засобом він не керував, так як належне йому авто зламалося, а товариш, який був за кермом, поїхав у найближчий населений пункт шукати допомогу у ремонті. Автомобіль було припарковано зі з`їздом на обочину та у зв`язку з темним часом доби було увімкнено аварійну сигналізацію. Він же залишився сторожувати автомобіль, так як у ньому знаходилось військове майно і залишити його без нагляду було неможливо. Коли під`їхали працівники патрульної поліції, вони запитали документи на транспортний засіб, які їм було надано, та запропонували продути газоаналізатор на предмет перебування в стані алкогольного сп`яніння, на що він погодився, так як вважав на той момент вимогу працівників патрульної поліції законною, хоча транспортним засобом він не керував та не був зупинений у русі.

У зв`язку з зазначеним, ОСОБА_1 просив закрити адміністративне провадження, оскільки у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Відповідно до статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків тощо.

За диспозицією статті 130 КУпАП саме керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, становить склад даного правопорушення.

Натомість, сам ОСОБА_1 вказував, що не здійснював керування транспортним засобом.

Зі змісту оглянутого судом відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено, що працівники патрульної поліції тільки підійшли до припаркованого в темну пору доби на узбіччі автомобільної дороги транспортного засобу, який було означено аварійною сигналізацію. Далі зйомка проводилася з моменту, коли особа вже проходить огляд за допомогою портативного пристрою. Звуковий ряд відеозапису нерозбірливий та нечіткий. Визначити процедуру проведення огляду та її послідовність, а також ідентифікувати особу, яка проходить огляд, не є можливим з причин неякісної зйомки та практичної відсутності звукового ряду. Однак, як вбачається з пояснень самого ОСОБА_1 йому дійсно запропонували пройти такий огляд, не звертаючи увагу на заперечення останнього, що він не є водієм, а транспортний засіб перебуває у нерухомому стані у зв`язку з його несправністю. Таким чином, відповідно до матеріалів зйомки, не підтверджується факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Притягнення до адміністративної відповідальності обумовлює певні обмеження щодо особи, тому складання протоколу про адміністративне правопорушення має бути лише з обґрунтованих підстав.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи, що ОСОБА_1 заперечував сам факт керування транспортним засобом, то на підтвердження наявності у його діях складу вище вказаного адміністративного правопорушення, мав бути доведений не тільки факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, але й факт керування особою у такому стані транспортним засобом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, а наведені судом обставини не надають можливості поза розумним сумнівом встановити, що вимоги працівника поліції до ОСОБА_1 про проходження медичного огляду на стан сп`яніння були висунуті саме як до водія у зв`язку з керуванням транспортним засобом у стані, що має ознаки сп`яніння.

Враховуючи наведене, суду не надано допустимих доказів факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та, за положеннями пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.М.Семенова