Номер провадження: 33/813/1919/24
Номер справи місцевого суду: 522/3110/24
Головуючий у першій інстанції Осіік Д.В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Губара Д.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , перекладача ОСОБА_2 ,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2024 року

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2024 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 лютого 2024 оку о 21 год. 56 хв. в

м. Одеса, вул. Дерибасівська, 12, водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом

Audi A 4, д.н.з. ( НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці) від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Даними діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2024 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на те, що під час розгляду справи судом було порушено його права, зокрема, суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про залучення перекладача, оскільки апелянт не володіє українською мовою. Поза увагою суду першої інстанції залишилася і та обставина, що протокол про адміністративне правопорушення складено за відсутності перекладача, на участі якого наполягав апелянт, однак у задоволенні цього прохання правоохоронцями було відмовлено, що на думку ОСОБА_3 свідчить про неналежність цього документа, як джерела доказу. Посилаючись на відеозапис, апелянт стверджує, що у нього були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, доказів протилежного правоохоронцями не надано, зокрема не залучено свідків, пояснення яких могли б підтвердити існування цих ознак. Враховуючи відсутність у нього ознак алкогольного сп`яніння у правоохоронців були відсутні правові підстави для висловлення на його адресу вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що він самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння, результат якого виявився негативним. Крім того, суд проігнорував його письмове клопотання від 05 березня 2024 року про допит свідків. Також зазначає, що під час складення адміністративних матеріалів йому не було роз`яснено і забезпечено реальне права на допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням права на захист. Крім того, під час складення адміністративних матеріалів, правоохоронцями не було залучено двох свідків, участь яких під час фіксування відмови від огляду є обов`язковою.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що апелянтом не заперечується факт керування ним транспортним засобом транспортним засобом у місці і час, зазначених у протоколі, як і не оспорює апелянт ту обставину, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру), так і у закладі охорони здоров`я водій відмовився. Не заперечується апелянтом і те, що обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього фіксувалися правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації, а тому з огляду на положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не перевіряються.

Як на підставу для скасування постанови суду першої інстанції, апелянт посилається на те, що: під час складення адміністративних матеріалів, правоохоронцями не було залучено перекладача; у нього були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння; поліцейськими не було залучено двох свідків під час фіксування факту відмови від проходження огляду; після складення протоколу про адміністративне правопорушення, він самостійно пройшов огляд у закладі охорони здоров`я, за результатами проведення якого алкогольного сп`яніння встановлено не було; суд відмовив у задоволенні його клопотання про залучення перекладача під час розгляду справи, а також про допит свідків.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: "будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобіля мита їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі" (Рішення Європейського суду з правлю дини по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" ("O'Halloran and Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 266 КУпАП).

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103 (далі Порядок).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно із пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Також порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735 (далі -Інструкція).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я) (п. 7 розділу I Інструкції).

Наведені вище вимоги законодавства при складенні протоколу про адміністративне правопорушення правоохоронцями були дотримані.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, відеозапис, інші документи.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладення на нього стягнення, суд першої інстанції виходив із того, що його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення з додатками, а також відеозапис, долученим правоохоронцями до матеріалів справи.

З такими висновками суду, апеляційний суд погоджується, з огляду на таке.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №734158 від 12 лютого 2024 року, правоохоронцями зафіксовано, що: «12 лютого 2024 року о 21:56 год. в м. Одеса, по вул. Дерибасівській, 12, водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом «Audi» д/н НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці) від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Від підписання вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, внесення до нього пояснень ОСОБА_3 відмовився, про що поліцейським зроблено відповідні відмітки.

З відеозапису, долученого поліцейськими до матеріалів справи, убачається, що правоохоронцями було зупинено транспортний засіб з іноземною реєстрацією під керуванням ОСОБА_3 , на вимогу поліцейської, яка спілкувалася українською мовою, водій надав посвідчення водія та документи на транспортний засіб, у подальшому водій відкрив багажник автомобіля для проведення його огляду, однак відмовився виконати вимогу поліцейських щодо огляду вмісту його кишень, посилаючись на відсутність правових підстав для проведення таких дій. Увесь цей проміжок часу, водій вільно спілкувався з правоохоронцями, не повідомляв про наявність перешкод у розумінні української мови. На вимогу поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатору, ОСОБА_3 зазначив, що він потребує перекладача, оскільки є громадянином іноземної держави та не розуміє поліцейських, на що правоохоронці запропонували водієві розмовляти з ним російською мовою (якою вільно володів ОСОБА_3 ) на що ОСОБА_3 відповів, що поліцейські з ним можуть спілкуватися англійською. У подальшому поліцейською було роз`яснено водієві, що він має право користуватися послугами перекладача, прибуття якого ОСОБА_3 має забезпечити самостійно, оскільки на поліцейських не покладається обов`язок забезпечувати участь перекладача на місці події. На вимогу щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, висловлену повторно, ОСОБА_3 зазначив, що відмовляється, проходити зазначений вище огляд у закладі охорони здоров`я ОСОБА_3 також відмовився, що зафіксовано за допомогою відеозапису. Отримавши відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у порядку, визначеному законодавством, водія повідомлено, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, а також роз`яснено його права та обов`язки. Також з відеозапису убачається, що ОСОБА_3 самостійно звернувся на гарячу лінію служби підтримки зі скаргою на дії поліцейських та повідомив російською мовою про обставини зупинки, а також дії правоохоронців, які на його думку були неправомірними у зв`язку з чим зі сплином певного проміжку часу на місце події приїхав ще один екіпаж поліції.

Аргументи апелянта про те, що поліцейськими на місці події не залучено перекладача, апеляційний суд відхиляє, оскільки хоча ОСОБА_3 і стверджує, що не володіє достатньою мірою українською мовою, тобто мовою, якою здійснювалося складення та оформлення документів у справі про адміністративне правопорушення, необхідно зазначити, що ОСОБА_3 до висловлення на його адресу правоохоронцями вимоги щодо необхідності проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, вільно, без будь-яких перешкод, комунікував з поліцейськими, надаючи на їх вимогу документи, демонструючи вміст багажнику, апелював щодо відсутності підстав для проведення його поверхневої перевірки, після чого самостійно звертався на гарячу лінію служби підтримки поліції та повідомив про обставини зупинки його транспортного засобу та дій поліцейських на місці події. Для реалізації зазначених вище дій, ОСОБА_3 не потребував послуг перекладача, оскільки він самостійно комунікував з поліцейськими без будь-якої сторонньої допомоги.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що відповідно ч.1 ст. 274 КУпАП перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.

Відтак, аргументи апелянта щодо порушення його прав під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема на перекладача, за результатами апеляційного перегляду не знайшли свого підтвердження.

Твердження апелянта про те, що під час розгляду справи, суд першої інстанції не залучив до участі у справі перекладача, апеляційний суд відхиляє, оскільки з матеріалів справи убачається, що під час розгляду справи місцевим судом, надаючи послуги перекладача, участь в судових засіданнях приймала перекладач ОСОБА_2 , тобто судом дотримано вимоги ст. 268, 274 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що під час складення адміністративних матеріалів, йому не було роз`яснено право на допомогу адвоката, апеляційний суд відхиляє, оскільки з відеозапису убачається, що перед складенням протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейською було роз`яснено ОСОБА_3 його права та обов`язки, при цьому питання про те, що він потребує послуги захисника на місці події, ОСОБА_3 не порушував.

Доводи апелянта щодо відсутності у нього ознак алкогольного сп`яніння та не залучення правоохоронцями свідків під час фіксування факту відмови від проходження огляду є безпідставними, оскільки у даному випадку, факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду, фіксувався поліцейськими із застосуванням технічних засобів відеозапису, що відповідає вимогам п. 8 Порядку.

Ураховуючи характер поведінки водія на місці події, його дії надавали поліцейським підстави вважати, що він мав ознаки алкогольного сп`яніння, тому у правоохоронців були достатні підстави для висловлення на його адресу вимоги щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апелювання ОСОБА_3 на те, що після складення адміністративних матеріалів він самостійно у закладі охорони здоров`я пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння не має правового значення, оскільки правова природа інкримінованого адміністративного правопорушення (відмова від проходження огляду) полягає у тому, що це правопорушення, яке обумовлене недотриманням вимог п.2.5 ПДР є правопорушенням з формальним складом, тобто є закінченим з моменту висловлення водієм відмови від проходження ним огляду на вимогу поліцейського, а тому результати огляду, отримані ОСОБА_3 у закладі охорони здоров`я, на які посилається апелянт не мають юридичного значення.

Згідно із ч. 7 ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Обов`язки водіїв та пішоходів, а також технічні вимоги до транспортних засобів регулюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року N 1306 (з подальшими змінами та доповненнями) (далі -Правила).

Водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі (п. 1.10 ПДР).

Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затверджене постановою КМУ від 08 травня 1993 року №340 (далі Положення).

Особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами (п. 2 Положення).

Особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, або у разі наявності посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту. Посвідченням водія іноземної держави вважається також посвідчення водія з розпізнавальним знаком " ОСОБА_4 " (СРСР), видане в республіках колишнього Союзу РСР. Зазначені особи під час керування транспортними засобами можуть мати національне посвідчення водія, видане в установленому цим Положенням порядку. Особам, які тимчасово перебувають на території України, обмін їх посвідчень водія на національне посвідчення водія, а також видача їм національних посвідчень водія замість утраченого у зв`язку з крадіжкою, стихійним лихом, іншими непередбачуваними обставинами посвідчення водія іноземної держави не проводиться. Посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після цього підлягає обміну. Обмін таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів (за винятком випадків, визначених пунктом 32 цього Положення) (пукнт 30 Положеня).

Як убачається із довідки (а.с. 4), яка складена старшим інспектором ВАП УПП в Одеській області Бойко М., відповідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика», станом на 12 лютого 2024 року, ОСОБА_3 , не отримував посвідчення водія, у

ОСОБА_3 було вилучене посвідчення водія (Республіка Молдова) №235901147.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, закон містить диференціацію щодо конкретних видів стягнень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки визначає, що відносно водія можливо застосувати такий вид державного примусу у виді стягнення, як штраф та позбавлення права керування транспортним засобом, останнє є безальтернативним. У той час, як до інших осіб, тобто тих, що не мають посвідчення водія, у тому числі іноземців, які не мають національного посвідчення водія, можливо застосувати лише такий вид стягнення, як штраф.

З огляду на те, що на момент вчинення адміністративного правопорушення,

ОСОБА_3 не мав посвідчення водія національного зразка, що убачається із вказаної вище довідки, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав для позбавлення його права керування транспортними засобами, а тому оскаржувану постанову суду потрібно змінити, та виключити з її мотивувальної та резолютивної частини посилання про застосування адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Водночас вказане не впливає на правильність висновку суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, не має підстав для скасування оскаржуваної постанови суду та закриття провадження у справі з мотивів наведених у скарзі.

Ураховуючи наведене вище, апеляційну скаргу потрібно задовольнити частково, а постанову суду змінити.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2024 року відносно ОСОБА_1 в частині накладення адміністративного стягнення змінити, виключивши з її мотивувальної та резолютивної частини посилання про застосування адміністративного стягнення у вигляді позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за

ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді стягнення штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

В іншій частині оскаржувану постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко