Справа № 529/638/24
Провадження № 3/529/288/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року суддя Диканського районного суду Полтавської області Чуб К.В., з участю: секретаря судових засідань Онищенко В.М., прокурора Крамаренко Н.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши об`єднані матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Полтавській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого в ВРТП Укргазенергосервіс слюсарем, військовозобов`язаного, який протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ст.ст. 172-6 ч. 1 та 172-6 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згдно протоколу про адміністративне правопорушення № 188 від 19.07.2024 ОСОБА_1 , будучі єгерем Диканського лісництва Державного підприємства Полтавське лісове господарство, являючись відповідно до підпункту е пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України Про запобігання корупції суб`єктом відповідальнсті за правопорушення, повязані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 ЗУ Про запобігання корупції , декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік подав після встановленого терміну декларування (не пізніше 31.01.2024), а саме о 06 год. 58 хв. 12 лютого 2024 року, без поважних на то причин, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 189 від 19.07.2024 ОСОБА_1 будучі єгерем Диканського лісництва Державного підприємства Полтавське лісове господарство та являючись відповідно до підпункту е пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України Про запобігання корупції, примітки до ст.172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 ЗУ Про запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік подав після встановленого терміну декларування (не пізніше 31.01.2024), а саме - о 12 год. 16 хв. 14 лютого 2024 року, без поважних на то причин, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаних правопорушень визнав та пояснив, що він дійсно з 30.12.2021 працював на посаді єгеря Диканського лісництва ДП «Полтавське лісове господарство». В березні 2022 року його було мобілізовано до ЗСУ, де він проходив службу до кінця травня 2023 року. З посади єгеря був звільнений 07.06.2023. При оформленні на роботу він підписував попередження щодо дотримання вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», проте щодо необхідності подання щорічних декларацій за 2021 та 2022 роки до 31.01.2024 його ніхто не попередив.

Прокурор ОСОБА_2 в судовому засіданні просила визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП та призначити стягнення у вигляді штрафу в мінімальному розмірі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , прокурора, дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відповідальність настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до підпункту е пункту 1 частини першої статті 3 Закону України Про запобігання корупції, суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є: посадові та службові особи органів прокуратури, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, дипломатичної служби, державної лісової охорони, державної охорони природно-заповідного фонду, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику.

Згідно ст.89 Лісового кодексу України охорону і захист лісів на території України здійснюють державна лісова охорона, яка діє у складі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового господарства та підприємств, установ і організацій, що належать до сфери їх управління. Порядок діяльності державної лісової охорони та лісової охорони визначається положенням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до додатку до Положення про державну лісову охорону, лісову охорону інших постійних лісокористувачів та власників лісів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 976 від 16 вересня 2009 року, до посадових осіб державної лісової охорони, у разі коли державна лісова охорона діє у складі підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Держлісагентства відносяться, зокрема, старший єгер та єгер державного лісогосподарського (лісомисливського) підприємства, державного мисливського господарства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 30.12.2021 працював єгерем Диканського лісництва ДП «Полтавське лісове господарство» (наказ від 29.12.2021 №286-27-1181), а з 05.01.2023 працював єгерем Диканського лісництва ДСГП «Ліси Україна» філія «Полтавське лісове господарство». ОСОБА_1 звільнено з посади єгера з 07.06.2023 (наказ від 06.06.2023 за №200).

Пунктом 2-7 розділу ХІІІ "Прикінцеві положення" Закону України Про запобігання корупції установлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законів про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану, подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язаний був подати щорічну декларацію за 2021 та 2022 роки не пізніше 31 січня 2024 року.

Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування несвоєчасно - за 2021 рік 12.02.2024 о 06-58 год., а за 2022 рік 14.02.2024 о 12-16 год.

При цьому, поважних причин неподання декларацій ОСОБА_1 у судовому засіданні не встановлено.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України Про запобігання корупції, несвоєчасно подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 та 2022 роки без поважних причин і тому в його діях є склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП, що окрім його пояснень підтверджується: протоколами про адміністративні правопорушення №№ 188, 189 від 19.07.2024, копіями декларацій за 2021 та 2022 рік, іншими зібраними у справі доказами.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

З огляду на зазначене, з врахуванням характеру вчинених адміністративних правопорушень, особу правопорушника, який визнав свою вину, його відношення до скоєного, сімейний стан останнього, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст. 23 КУпАП, беручи до уваги вимоги ч. 2 ст. 36 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення за санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Також, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у сумі 605,60 грн, як з особи, на яку накладено адміністративне стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 36, 40-1, 172-6 ч. 1, 280, 283 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 та ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та із врахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 за винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення в дохід держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Роз`яснити особі, щодо якої застосовано адміністративне стягнення, що відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області.

Суддя К.В. Чуб