ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2024 Справа №607/15364/24 Провадження №3/607/6706/2024

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Царук І.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль Тернопільської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, непрацюючого, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей (зі слів),

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №122687 від 30.06.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він 30.06.2024 року о 16 год 19 хв, перебуваючи у дворі будинку біля під`їзду по вул. С. Петлюри, 10 у м. Тернополі, вживав нецензурну лайку в громадському місці в сторону працівників поліції та пересічних громадян, чим, на переконання особи, яка складала вказаний протокол про адміністративне правопорушення, порушив громадський порядок та спокій громадян, за що передбачена адміністративна відповідальність за статтею 173 КУпАП.

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, заяв та клопотань не надходило. При розгляді справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП не визнав, категорично заперечив наведені у складеному щодо нього протоколі обставини, ствердивши, що 30.06.2024 року у дворі будинку по АДРЕСА_2 , нецензурною лайкою не виражався, громадський порядок і спокій громадян не порушував, в той час як працівники поліції, перевищивши свої повноваження, виламували двері його квартири.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи, суддя дійшов таких висновків.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 173 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до порушення громадського порядку і спокою громадян.

В контексті вищенаведеного слід зазначити про те, що громадським порядком є обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських містах в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною нормою, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При розгляді справи суд також враховує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП і не може бути перекладено на суд. Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, які отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Як видно, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП долучено: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №122687 від 30.06.2024 року; магнітний носій інформації оптичний DVD-R диск з наявним на ньому відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції №475252 та №472365; рапорт командира взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Назарова В. від 30.06.2024 року.

Водночас, на переконання суду, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення документи, не підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки не містять належних та достовірних доказів того, що ОСОБА_1 30.06.2024 року о 16 год 19 хв, перебуваючи у дворі будинку біля під`їзду по вул. С. Петлюри, 10 у м. Тернополі, вживав нецензурну лайку в громадському місці в сторону працівників поліції та пересічних громадян, чим порушив громадський порядок та спокій громадян, як про це вказано у складеному щодо нього протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, надаючи оцінку дослідженому безпосередньо у судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер працівників поліції №475252 та №472365 з назвою: «export-vh2nq», який міститься на доданому до протоколу про адміністративне правопорушення магнітному носії інформації оптичному DVD-R диску, суд враховує те, що відомості вказаного відеозапису не підтверджують викладених у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення обставин. Навпаки, на згаданому відеозаписі зафіксовані обставини та події, які не ставляться у провину ОСОБА_1 , у зв`язку з чим даний відеозапис суд в якості доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, до уваги не приймає.

Доданий до матеріалів справи рапорт командира взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Назарова В. від 30.06.2024 року також не підтверджує факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке ставиться йому у провину, оскільки не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення у розумінні статті 251 КУпАП та належить до внутрішніх службових документів.

Як видно, жодних інших доказів, передбачених положеннями статті 251 КУпАП, зокрема таких як пояснення свідків події, в тому числі осіб, які проживають у будинку АДРЕСА_2 , чи знаходились у вказаному дворі будинку у зазначені у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі дату і час, які могли б підтвердити обставини, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано, не дивлячись на відсутність в уповноваженої особи на складання протоколу об`єктивних причин щодо встановлення свідків події та здійснення їх опитування.

При вказаних обставинах, сам по собі складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП, не може бути визнаний єдиним належним та допустимим доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, в частині підтвердження факту вчинення особою певних діянь, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а викладені у ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Отже, дослідивши та оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки суду не надано допустимих та належних доказів його вини в скоєнні адміністративного правопорушення, та не доведено усі обставини, про які зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, яка притягується до відповідальності, і лише в межах зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення обвинувачення, на підставі зібраних посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, доказів. Суд не має збирати з власної ініціативи докази, позаяк в протилежному випадку суд згідно із ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може бути визнаний безстороннім.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується лише в разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки адміністративне стягнення до ОСОБА_1 не застосовується, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 247, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення.

СуддяІ. М. Царук