ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Кифлюк В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03.07.2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо нього за ст.204-1ч.1 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В :

Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03.07.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченогост.204-1 КУпАП і на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 23 червня 2024 року о 17 год. 15 хв. вчинив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза встановленим пунктом пропуску через державний кордон України на напрямку 832 прикордонного знаку був затриманий на відстані 1500 м від державного кордону на території Глибоцької об`єднаної громади Чернівецького району Чернівецької області, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП.

На цю постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення і закрити провадження за відсутністю події і складу правопорушення. Також просив поновити йому строк на оскарження постанови районного суду.

На обґрунтування своїх вимог вказував, що 23.06.2024 року він разом з сім`єю перебував вдома у своєї тещі ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 . Він сам одружений, має двоє малолітніх дітей, його дружина є інвалідом 3-ї групи. Після обіду він разом з дочкою, якій 7 років, на своєму автомобілі рухався в напрямку озера, де мали намір ловити рибу. На виїзді з села його зупинили працівники поліції та сказали надати їм для перевірки документи. Оскільки документи він забув дома, сказав дружині, щоб та принесла його документи. Поки прийшла його дружина і він сперечався з

ЄУНСС 715/2103/24 НП 33/822/509/24 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_3

працівниками поліції щодо дрібного правопорушення, приїхали працівники прикордонної служби, які відразу ж його затримали і повезли в свій відділок. Він нікому не міг подзвонити, оскільки в нього розрядився телефон. Правову допомогу йому не надали. Його затримали біля 15-ї години, а тримали в прикордонному відділку до 20-ї години. Потім приїхали інші особи в однострої і в поєднанні з його побиттям засунули в мішок в багажне відділення їхнього автомобіля та повезли в невідомому напрямку. Пізніше його через побиття звільнили інші працівники поліції.

Зазначав, що того дня він був без речей і документів, біля нього була малолітня дитина і вудочка, яка залишилась в автомобілі. Сам він є підприємцем, володіє мережею перукарень.

Ці обставини, як зазначав апелянт, свідчать про те, що він не мав наміру незаконно перетнути державний кордон України. Зазначав, що свідками при оформленні протоколу на нього були працівники прикордонної служби, він не відмовлявся від пояснень та підписання документів.

Ще вказував, що працівники прикордонної служби посилались на те, що він в 2023 році намагався незаконно перетнути кордон, але це не відповідає дійсності. Він дійсно хотів поїхати з дружиною і дітьми на відпочинок. Але в дружини було відсутнє посвідчення про наявність у неї інвалідності і його не пропустили через державний кордон.

Заслухавши ОСОБА_1 , адвоката Сидору І.Ю., які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, перевіривши матеріали провадження, вважаю, що апеляційні вимоги є необґрунтовані і в задоволенні скарги необхідно відмовити.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

З матеріалів провадження вбачається, що оскаржуване рішення було ухвалено 03.07.2024 р., а апеляційну скаргу, відповідно до підтиску поштового штемпеля на конверті, ОСОБА_1 подав 12.07.2024 р., тобто в строки, передбачені ч.2 ст.294 КУПАП, тобто строки на оскарження судового рішення він не пропустив. А тому відсутні підстави для прийняття рішення в поновленні процесуальних строків апелянту.

І оскільки апелянтом не оспорюються фактичні обставини справи в частині затримання його працівниками поліції та прикордонної служби під час руху на автомобілі в напрямку державного кордону на відстані біля 1500 м від державного кордону, де відсутній пункт пропуску через державний кордон, в цій постанові не наводяться докази на підтвердження цих обставин.

Відповідно до Наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України від 23.05.2024 р. «Про запровадження додаткових тимчасових режимних обмежень, в`їзд осіб у визначену прикордонну смугу завширшки 5 кілометрів, в тому числі з метою туризму, відпочинку, рибальства забороняється, за винятком:

Осіб, які постійно або тимчасово проживають чи працюють в її межах, за умов наявності у них відповідного дозволу, наданого прикордонним загоном.

Відповідно до змісту цього наказу, зазначені в ньому обмеження стосуються територіальних громад, які межують з державним кордоном України. В переліку зазначених громад є також Глибоцька територіальна громада Чернівецького району.

Отже, громадяни, які постійно, або тимчасово проживають на територіях зазначених громад, для в`їзду в ці населені пункти обов`язково мають мати відповідний дозвіл, виданий прикордонним загоном.

ОСОБА_1 не є постійним чи тимчасовим жителем вказаної громади і відповідного дозволу на перебування в прикордонній п`яти кілометровій зоні не мав. Ці обставини також не оспорено апелянтом.

І оскільки останній, не маючи при собі відповідних документів, рухався в напрямку державного кордону, перебуваючи на відстані 1500 м від лінії державного кордону, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_4 мав намір незаконно перетнути державний кордон поза пунктом пропуску, є обґрунтованим. Той факт, що ОСОБА_1 в 2023 році, як зазначено в матеріалах провадження, що підтверджує і сам апелянт в своїй скарзі, намагався виїхати за межі України в той час, як в держані введено «воєнний стан» і особам чоловічої статі віком від 18 до 60 років заборонено, також свідчить про те, що останній, рухаючись в напрямку державного кордону, мав намір незаконно перетнути державний кордон України.

При цьому твердження апелянта про те, що він не мав при собі документів, грошових коштів і хотів зі своєю дитиною порибалити в прикордонній смузі, на думку суду, є обраний ним спосіб захисту і намаганням ухилитися від відповідальності за вчинене правопорушення.

Оскаржувана постанова суду є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03.07.2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо нього за ст.204-1 КУпАП, залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф.Кифлюк

Копія. Згідно з оригіналом: суддя