ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1443/24 Справа № 242/663/22 Суддя у 1-й інстанції - Черков В.Г. Суддя у 2-й інстанції - Круподеря Д. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Круподеря Д.О. в режимі відео конференції, за участю секретаря Примак Н.М., прокурора Олейниченка С., прокурора Чередниченка О.В., особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 17 квітня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покровськ, Донецької області, громадянина України, депутата Селидівської міської ради, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Судом першої інстанції зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 38 від 27.01.2022 року ОСОБА_1 , будучи депутатом Селидівської міської ради, та згідно п.п. «б» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги ст. 28, 35-1 Закону України «Про запобігання корупції» та ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування», 18 січня 2021 року (точний час не встановлений), перебуваючи в приміщенні Селидівської міської ради Донецької області за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. К. Маркса, 8, не повідомив у встановленому законом порядку колегіальний орган - міську раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час голосування на третьому пленарному засіданні першої сесії Селидівської міської ради 8 скликання про обрання секретарем Селидівської міської ради ОСОБА_2 , його рідного брата, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 39 від 27.01.2022 року, ОСОБА_1 , будучи депутатом Селидівської міської ради, та згідно п.п. «б» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, відповідальними за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги ст.. 28, 35-1 Закону України «Про запобігання корупції» та ст.. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування», 18 січня 2021 року (точний час не встановлений), перебуваючи в приміщенні Селидівської міської ради Донецької області за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул.. К. Маркса, 8, вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів під час голосування на третьому пленарному засіданні першої сесії Селидівської міської ради 8 скликання про обрання секретарем Селидівської міської ради ОСОБА_2 , його рідного брата, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 17 квітня 2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрито, у зв`язку з закінченням строку давності накладення адміністративного стягнення.

Із вказаним судовим рішенням не погодився ОСОБА_1 та оскаржив в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить постанову суду змінити та провадження закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. На обґрунтування своїх вимог вказує, що за час розгляду справи не було встановлено доказів його вини/

Наголошує, що ним було повідомлено про конфлікт інтересів, а саме під час проведення сесії, перед початком розгляду питання щодо обрання секретаря, він відподвіно до вимог закону публічно повідомив присутніх на сесії, що в нього виникає конфлікт інтересів під час голосування за себе, а тому він мав право брати участь у голосуванні. Також зазначив, що йому не відомом, чому вказаний факт не зазначений у протоколі сесії. Крім того, ним під ас сесії написано оголошення про виникнення у нього конфлікту інтересів та передано головуючому ОСОБА_3 . Зазначає, що він не може нести відповідальність за зміст протоколу та відповідно внесення чи невнесення окремих даних до нього.

Звертає увагу, що свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які є депутатами та приймали участь в сесії, вказали, що ОСОБА_2 в усній формі повідомив сесію про наявність у нього конфлікту інтересів під час голосування.

Також вказує, що у зв`язку з невеликою кількістю депутатів на сесії, неприйняття участі і його під час сесії могла б привести до неправомочності засідання.

Вказує, що наданий відеозапис до протоколів про адміністративне правопорушення не містить повного перебігу засідання, що мало місце 18 січня 2021 року, також із даного запису неможливо встановити, що він був здійснений в день та час, зазначений в протоколах про адміністративне правопорушення, а тому даний запис не може бути належним та допустимим доказом.

Звертає увагу, що у проваджені іншого судді перебувала справа щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , провадження по яким закрито у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення. Наголошує, що вказані справи мають аналогічні докази та обставини з даною справою.

Також зазначає, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21.03.2024 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_10 до Селидівської міської ради про визнання протиправним проведення третього пленарного засідання першої сесії Селидівсьої міської ради 18.01.2021 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддею зазначені вимоги закону при розгляді справи виконані .

Так, як вбачається з рішення суду першої інстанції провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1,2 ст.172-7 КУпАП закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Факт спливу строків передбачених ст. 38 КУпАП, сторонами провадження не оспорюється.

Законодавче регулювання питання закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення здійснюється, зокрема, ст. 38, п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Так, відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді), коли цей строк становить 3 місяці.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі ч.1 ст. 38, п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов: - вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; - сплив встановленого законом двомісячного (або тримісячного) строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні - з дня його виявлення).

Тобто, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Водночас, слід враховувати, що однією з самостійних підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення законодавець визначає відсутність події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП). Тобто, у разі якщо факту вчинення адміністративного правопорушення встановлено не буде, то провадження у справі підлягатиме закриттю на підставі п.1 (відсутність події і складу адміністративного правопорушення), а не п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП (закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу).

Отже, підстава для закриття провадження в справі відповідно до ст.38 КпАП України не є такою, що реабілітує особу, а тому таке закриття можливе лише в разі вчинення особою протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Разом з цим, судом першої інстанції закрито провадження у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення без дослідження доказів на встановлення наявності або відсутності вини ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні, та відповідно без аналізу доказів наданих прокурором.

На перевірку доводів апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апеляційним судом досліджені докази, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до протоколу ІІІ пленарного засідання І сесії Селидівської міської ради VІІІ скликання від 18.01.2021 року, за результатами таємного голосування секретарем Селидівської міської ради VІІІ скликання обрано ОСОБА_2 . Вказане підтверджується рішенням Селидівської міської ради №8/1-5 від 18.01.2021 року.

Також з протоколу вбачається, що участь у голосуванні приймали ОСОБА_1 та ОСОБА_11 .

В зазначеному протоколі відсутні відомості, що за весь час проведення пленарного засідання відсутні пропозиції, зауваження та оголошення щодо наявного конфлікту інтересів між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до відеозапису сесії, вбачається весь період проведення голосування, початок засідання, вирішення організаційних питань, оголошення складу, проведення самого голосування із наданням кожній особі бюлетней та безпосередньо голосування, шляхом проставлення свого вибору та направлення його до урни. Під час сесії оголошувалась перерва на 30 хвилин, впродовж якої будь-яких питань не вирішувалось, засідання продовжилось з того етапу де було закінчено. Апеляційний суд наголошує, що за весь час проведення засідання ОСОБА_1 жодного разу не наголосив про наявний у нього конфлікт інтересів, ні в усній формі, ні в письмовій. Твердження сторони захисту, що ним подавалось письмове повідомлення, спростовуються даними доказами, які є належними та допустимими, при цьому копія такого повідомлення, яка надана ОСОБА_1 , не має ознак своєчасного звернення під час засідання або напередодні, тому таку позицію ОСОБА_1 , апеляційний суд сприймає, як спосіб захисту.

Твердження ОСОБА_1 , що відеозапис є недопустимим доказом, не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи, оскільки відповідно до перебігу подій та зафіксованих обставин, поза розумним сумнівом можна стверджувати, що вказаний запис стосується саме засіданню сесії Селидівської міської ради від 18.01.2021 року щодо обрання секретаря Селидівської міської ради VІІІ скликання.

Крім того, свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 показали, що під час засідання сесії ОСОБА_1 не було заявлено про наявний конфлікт інтересів.

Посилання ОСОБА_1 на показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не заслуговують на увагу, оскільки апеляційний суд вважає їх упередженими, адже вони суперечать матеріалам справи та відеозапису сесії, де ОСОБА_1 не наголошено про наявність конфлікту інтересів.

Відповідно до частини першої статті 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Частиною 2 статті 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Зазначена норма є бланкетною, і вона лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний зміст. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП. У нашому випадку такий нормативно-правовий акт - це Закон України «Про запобігання корупції».

У відповідності з вимогами частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 зобов`язані:

1) вживати заходів щодо недопущення будь-якого можливого виникнення конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

В статті 1 наведеного Закону міститься визначення термінів, наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

пряме підпорядкування - відносини прямої організаційної або правової залежності підлеглої особи від її керівника, в тому числі через вирішення (участь у вирішенні) питань прийняття на роботу, звільнення з роботи, застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень тощо, контролю за їх виконанням;

правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність;

приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Положення статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» надає визначення: близькі особи - члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, не можуть мати у прямому підпорядкуванні близьких їм осіб або бути прямо підпорядкованими у зв`язку з виконанням повноважень близьким їм особам.

Вимогами частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону зобов`язані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП.

Отже апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Селидівської міської ради, та згідно п.п. «б» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, відповідальним за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги ст. 28, 35-1 Закону України «Про запобігання корупції» та ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування», 18 січня 2021 року (точний час не встановлений), перебуваючи в приміщенні Селидівської міської ради Донецької області за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. К. Маркса, 8, не повідомив у встановленому законом порядку колегіальний орган - міську раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час голосування на третьому пленарному засіданні першої сесії Селидівської міської ради 8 скликання про обрання секретарем Селидівської міської ради ОСОБА_2 , його рідного брата, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , будучи депутатом Селидівської міської ради, та згідно п.п. «б» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, відповідальними за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, порушуючи вимоги ст.. 28, 35-1 Закону України «Про запобігання корупції» та ст.. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування», 18 січня 2021 року (точний час не встановлений), перебуваючи в приміщенні Селидівської міської ради Донецької області за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул.. К. Маркса, 8, вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів під час голосування на третьому пленарному засіданні першої сесії Селидівської міської ради 8 скликання про обрання секретарем Селидівської міської ради ОСОБА_2 , його рідного брата, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Однак, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд вищої інстанції не вправі погіршити становище особи, щодо якої провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

В даному випадку відсутні апеляційні вимоги задля можливості апеляційному суду самостійно дослідити докази, надати їм правову оцінку та в разі встановлення вини особи визнати її винною. Норми діючого КУпАП не передбачають оскарження прокурором вказаної категорії справ, що унеможливлює оскаржувати рішення суду першої інстанції в напрямку погіршення становища особи.

За наведеного, підстав для скасування оскаржуваної постанови судді, суд апеляційної інстанції не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 17 квітня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя