Справа № 138/1427/24
Провадження № 33/801/631/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Савкова І. М.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 липня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Крутень Івана Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 08 травня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 204-1 КпАП України,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 08 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 2 статті 204-1 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн на користь держави. Стягнуто з нього судовий збір в дохід держави у сумі 605,60 грн.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого захисника адвоката Крутень І.В. подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.

Згідно з доводами апеляційної скарги адвокат вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, оскільки крім протоколу про адміністративне правопорушення, власне немає жодного доказу, що підтверджує винуватість останнього.

Вказує про те, що судом першої інстанції не взято до уваги всіх обставин, які вплинули б на правильне вирішення справи, не вжито заходів до повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх доказів.

Звертає увагу на те, що справа розглянута судом у відсутність особи, яка притягується до адмінвідповідальності без належного її повідомлення.

Крім того, до апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду з посиланням на те, що повний текст оскаржуваної постанови та матеріали справи направлено захиснику згідно поданої ним заяви через Електронний суд 16 травня 2024 року. Водночас, постановою апеляційного суду від 03 червня 2024 року апеляційна скарга, яка вперше подана 17.05.2024 була повернути, а тому захисником подано апеляційну скаргу 07 червня 2024 року засобами поштового зв`язку, тобто у строки визначені законом.

Згідно з статтею 289 КпАП України апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи обґрунтування апеляційної скарги в частині пропущення строку на апеляційне оскарження судового рішення та з урахуванням матеріалів справи, причини пропуску процесуального строку слід визнати поважними та поновити заявнику строк на апеляційне оскарження постанови Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 08 травня 2024 року.

ОСОБА_1 повідомлений в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Крутень І.В., який клопотав про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, двічі, а саме 19 і 23 липня 2024 року не зміг взяти участь в засіданні, повідомив телефоном про відсутність електроенергії за місцем його проживання.

Оскільки 20-денний строк апеляційного розгляду зазначеної справи закінчується 24 липня 2024 року, ні ОСОБА_1 , ні його захисник не просили про відкладення розгляду справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КпАП України).

Згідно з положеннями частини 7 статті 294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але необмежений доводами апеляційної скарги, якщо підчас розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Статтею 280 КпАП України передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до статей 251, 252 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Так, відповідно до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 29 квітня 2024 року №253191 на напрямку н.п. Карпівка (Україна) н.п. Отач (Р Молдова) (південно-західна околиця м. Могилів-Подільський) в районні прикордонного знаку № 0126, 29 квітня 2024 року о 16 год. 15 хв. було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску у складі групи осіб ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ), чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 2 статті 204-1 КпАП України, як спроба незаконного перетинання державного кордону в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів, вчинені групою осію, й з таким висновком погодився суд першої інстанції, визнавши останнього винним.

Частиною 2 статті 204-1 КпАП України передбачена відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Диспозиція статті має бланкетний характер, у зв`язку з чим встановлення складу адміністративного правопорушення регулюється спеціальним нормативним актом, що регулює порядок перетинання державного кордону України, яким є Закон України «Про державний кордон України».

Так, ч. 1, 2 статті 9 Закону України «Про державний кордон України» (далі Закон) передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Крім того, ч. 3 статті 9 Закону визначено що, пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Згідно з ч. 1 статті 12 Закону пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан (воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків 18-60 років за кордон.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок міськрайонного суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КпАП України за обставин, викладених у протоколі , а саме: у перетині державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України вчинене групою осіб є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, наведені у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №253192 від 29.04.2024; письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у яких зазначено про обставини вчиненого ними правопорушення; рапортами військовослужбовців Державної прикордонної служби України.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Доводи апеляційної скарги про те, що крім протоколу про адміністративне правопорушення немає жодного доку вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що ставиться йому у провину є безпідставними та не заслуговують на увагу, оскільки у поясненнях, наданих ОСОБА_1 , останній повідомляє про факт вчиненого ним правопорушення, зазначаючи про всі обставини, починаючи від домовленості здійснити незаконний перетин кордону. У цьому ж поясненні визнав, що мав наміри незаконно перетнути кордон України.

Аналогічні за змістом письмові поясненні надані і іншими учасниками групи, що намагались незаконно перетнути державний кордон.

Під час розгляду справи, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які б давали підстави вважати, що перший заступник начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ОСОБА_12 був упередженим при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КпАП України, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи.

Так само й не встановлено й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового визнання ним вини у вчиненні адміністративного правопорушення, а також підписання протоколу і інших наявних у матеріалах справи документів, надання ним письмових пояснень тощо.

Крім того, не надано доказів того, що відносно ОСОБА_1 під час його затримання був вчинений моральний тиск чи незаконні дії з боку прикордонного наряду. Між тим, апеляційний суд бере до уваги відсутність будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 чи його захисник оскаржували незаконні дії працівників прикордонної служби, які склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення у передбачений законом спосіб.

Крім того, ні в письмових поясненнях до протоколу, ні в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , який є мешканцем м. Рівне, не наводить будь-якого пояснення щодо підстав перебування в межах контрольованого прикордонного району безпосередньо біля Державного кордону України.

Поряд з тим, жодного доказу, який би ставив під сумніви правомірність складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , стороною захисту не надано.

Апеляційний суд відхиляє посилання захисника в апеляційній скарзі про те, що особою, яка склала протокол про адмінправопорушення не додано фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення, не складено схеми «незаконного перетину кордону», із зазначенням координатів, де нібито здійснено спробу перетину державного кордону із прив`язкою до місцевості, оскільки докази наявні в матеріалах справи містять відомості про те, що спроба перетину Державного кордону ОСОБА_1 та іншими мала місце в районі прикордонного знаку № 0126.

Крім того, КУпАП України та інші нормативно-правові акти не передбачають в даної категорії справ обов`язкову відео-фіксацію факту вчинення адміністративного правопорушення або показання свідків, а відтак діють загальні положення передбачені 251, 252 КпАП України .

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КпАП України, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положень ст. 252 КпАП України.

Щодо тверджень захисника про розгляд справи в суді першої інстанції без належного повідомлення ОСОБА_1 , то такі є безпідставними, оскільки в матеріалах справи на а.с. 15 міститься заява останнього у якій він просить справу розглянути без його участі, оскільки з`явитись в судове засідання не має змоги.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції дотримався вимог статей 30, 33 КпАП України, і призначив таке в межах санкції ч. 2 ст. 204-1 КпАП України, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи.

Не можуть бути підставою для скасування законної постанови суду першої інстанції й стверджуваний розгляд справи у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, так як в матеріалах справи (а.с. 15) наявна його заява про розгляд справи в його відсутність, а також зазначений контактний номер телефону, за яким ОСОБА_1 було особисто повідомлено про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 17).

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Відтак постанова Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 08 травня 2024 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, Суд,

постановив:

Поновити захиснику Крутень Івану Володимировичу строк на апеляційне Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 08 травня 2024 року міськрайонного суду Вінницької області від 25 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Крутень Івана Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 08 травня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник