Справа №766/7597/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді: Валігурської Л.В.

за участю секретаря: Цілинської А.В.

прокурора: Смирнової Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Херсона матеріали справи про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на момент вчинення правопорушення заступник начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України,

- за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення

(далі по тексту КУпАП), -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, тобто будучи особою начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, а значить суб`єктом декларування та відповідальності, згідно зі ст. 1 та п. п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон) та приміткою до ст. 172-6 КУпАП:

1. у порушення вимог, передбачених ч. 1 ст. 45 та п. 2-7 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно (01.02.2024 о 18:33 годині) без поважних причин, маючи при цьому фізичні та технічні можливості, подав на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік.

2. у порушення вимог, передбачених ч. 1 ст. 45 та п. 2-7 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно (01.02.2024 о 19:19 годині) без поважних причин, маючи при цьому фізичні та технічні можливості, подав на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік.

3. у порушення вимог, передбачених абз. 1 ч. 2 ст. 45 та п. 2-7 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно (03.02.2024 о 22:01 годині) без поважних причин, маючи при цьому фізичні та технічні можливості, подав на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (при звільненні).

Суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

ОСОБА_1 про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчать зокрема клопотання захисника останнього про ознайомлення з матеріалами справ про адміністративні правопорушення, а також клопотання про відкладення останніх.

Так в судове засідання призначене на 04.06.2024 захисником Компанієць А.В. подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні.

У судове засідання призначене на 12.07.2024 захисник звернулась до суду з клопотанням про відкладення судового розгляду у зв`язку з неможливістю бути присутньою особисто, просила вирішити питання щодо проведення судового розгляду шляхом проведення відеоконференції.

Постановою від 12.07.2024 відносно ОСОБА_1 застосовано примусовий привід у судове засідання призначене на 26.07.2024, проте останній до суду не з`явився, заяв та клопотань не подавав. Не зважаючи на прийняття судом рішення про здійснення судового розгляду в дистанційному режимі, в судове засідання 26.07.2024 захисник Компанієць А.В. та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не з`явились, вчергове подавши клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з перебуванням на лікарняному, захисник просила вирішити питання щодо участі її та ОСОБА_1 у судовому розгляді в режимі відеоконференції.

У судове засідання призначене на 07.08.2024 ОСОБА_1 06.08.2024 подав клопотання про участь в судовому розгляді в режимі відеоконференції, яке було судом вчергове задоволено, проте 07.08.2024 участь в судовому засіданні проігнорував, звернувшись до суду з клопотанням про відкладення судового розгляду на іншу дату.

Жодних доказів поважності причин неявки до суду в неодноразово призначені судові засідання ані ОСОБА_1 , ані захисником Компанієць А. подано не було.

Вимогами ч. 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 172-4 172-9 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу (ч. 2 ст. 268 КУпАП).

У той же час законодавством КУпАП встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи у процесі вирішення справи щодо неї полягає в активній участі в її розгляді і недопущенні зловживань наданими правами.

Недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований ст. 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Дотримання балансу між інтересами всіх сторін при розгляді справи покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством правил та строків розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Вказаний вище протокол про адміністративні правопорушення було складено у присутності ОСОБА_1 , про що свідчить його підпис, та який було вручено того ж дня, отже останньому було відомо про існування судових проваджень відносно нього.

Проте зловживаючи своїми правами ОСОБА_1 не вжив належних заходів для участі в судовому розгляді, вживаючи заходів до неодноразових відкладень судових засідань, що може мати своїм наслідком сплив строків давності притягнення до адміністративної відповідальності, який спливає 14.08.2024.

Безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Крім того, відсутність правопорушника під час розгляду адміністративних матеріалів за жодних обставин не може виступати як засіб уникнення адміністративної відповідальності особи, яка вчинила корупційне правопорушення, оскільки це буде означати про безкарність такої поведінки.

З огляду на викладене судом не встановлено поважних причин неявки ОСОБА_1 до суду для розгляду справи, а тому вважає за можливе надати оцінку фактам, викладеним у протоколах про адміністративні правопорушення за відсутності останнього.

Прокурор в судовому засіданні вважала, що матеріали справи про адміністративні правопорушення містять достатні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Просила визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією та притягнути останнього до адміністративної відповідальності, наклавши, з урахуванням правил ч. 2 ст. 36 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих правопорушень підтверджена наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №17/2024 від 14.05.2024, в якому викладено обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік) та положення Закону (ч. 1 ст. 45), порушення яких він допустив, що має своїм наслідком настання відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП;

- протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №18/2024 від 14.05.2024, в якому викладено обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік) та положення Закону (ч. 1 ст. 45), порушення яких він допустив, що має своїм наслідком настання відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП;

- протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №19/2024 від 14.05.2024, в якому викладено обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (при звільненні)) та положення Закону (абз. 1 ч. 2 ст. 45), порушення яких він допустив, що має своїм наслідком настання відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП;

- копією Декларації на ім`я ОСОБА_1 (заступника начальника ВСВПР Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор») з відкритої частини Єдиного реєстру Декларацій, за змістом якої ОСОБА_1 подав Щорічну декларацію за 2022 рік (після звільнення) 01.02.2024;

- копією Декларації на ім`я ОСОБА_1 (заступника начальника ВСВПР Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор») з відкритої частини Єдиного реєстру Декларацій, за змістом якої ОСОБА_1 подав Декларацію при звільненні (охоплює період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями) 01.01.2023-24.01.2023 03.02.2024;

- копією Декларації на ім`я ОСОБА_1 (заступника начальника ВСВПР Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор») з відкритої частини Єдиного реєстру Декларацій, за змістом якої ОСОБА_1 подав Щорічну декларацію за 2021 рік (після звільнення) 01.02.2024;

- листом Херсонської обласної прокуратури від 06.02.2024 №22/2-12ВИХ-24, яким призначено перевірку за фактом можливого порушення заступником начальника відділу із соціально-виховної та психологічної роботи Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» ОСОБА_1 вимог ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо несвоєчасного подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021-2022 роки;

- відповіддю Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» від 14.02.2024 №24/8/1-523/ВС/Нв на запит Управління стратегічних розслідувань в Херсонській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, з якої вбачається, що Наказом начальника ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» від 22.02.2022 №20/ОС ОСОБА_1 був призначений на посаду заступника начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи установи. 24.01.2023 ОСОБА_1 був звільнений зі служби. ОСОБА_1 не звертався до керівництва ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» щодо неможливості своєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. В ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» є в наявності робоче місце, оснащене комп`ютерною технікою з доступом в мережу Інтернет, яким працівники установи можуть скористатися для подання електронної декларації або повідомлення про суттєві зміни у майновому стані шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції. Розрахунок із ОСОБА_1 по заробітній платі здійснений;

- положенням про ДУ «Херсонський слідчий ізолятор», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 24.12.2020 №4480/5, яким визначено діяльність та основні завдання слідчого ізолятора; присягою ОСОБА_1 від 22.05.2006; витягом з Наказу №4/ОС від 24.01.2023, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України;

- витягом з Закону, відповідно до якого ОСОБА_1 15.11.2018 підтвердив той факт, що ознайомлений про обов`язок подання декларації на виконання вимог Закону;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких зазначав, що спроби подання декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування на сайті НАЗК не робив у зв`язку з відсутністю комп`ютерної техніки з доступом до мережі «Інтернет», періодичним зникненням світла в м. Херсоні та постійними обстрілами території м. Херсон з боку країни-агресора. Лише коли мав можливість виїхати на декілька днів до дружини до м. Кропивницький, тоді зміг подати декларацію. Навмисного наміру ухилятись від подання декларацій він не мав. Прострочення подання декларації на один день не спричинило і не могло спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Дослідивши наведені вище докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Встановлення наявності або відсутності в діях ОСОБА_1 складу корупційного правопорушення має відбуватись через призму оцінки норми ст. 45 Закону, відповідно до якої особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством (ч. 1 ст. 45 Закону).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 45 Закону передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік (п. 2 ч. 2 ст. 45 Закону).

Установити, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до ст. 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31.01.2024. Суб`єкти декларування, зазначені у ч. ч. 7-14 ст. 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені ч. ч. 7-14 ст. 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше (п. 2-7 Прикінцевих положень Закону).

З огляду на викладену норму, на осіб, зазначених в ній, покладено обов`язок подання декларації, за несвоєчасне подання якої без поважних причин і передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Отже, необхідним є встановлення в першу чергу факту несвоєчасності подання декларації, тобто поза строком визначеним законом.

Відповідно до п. п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, особи начальницького складу служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, є суб`єктами відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією. Відповідно до ст. 1 Закону суб`єктами декларування є особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Таким чином ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та відповідальності, оскільки на нього поширюється дія Закону.

Отже, з огляду на викладене ОСОБА_1 на виконання вищенаведених норм був зобов`язаний в період до 31.01.2024 включно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 та 2022 роки та при звільненні.

Оцінюючи наведені вище докази, суд приходить до висновку, що факти викладені в протоколах про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження і під час судового розгляду. Досліджені судом докази узгоджуються між собою щодо часу, місця та обставин, допущених ОСОБА_1 правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, ставити їх під сумнів жодних підстав немає. Так останній допустив порушення вимог ст. 45 Закону, з урахуванням положень п. 2-7 Прикінцевих положень, не подавши відповідні декларації у встановлені законом строки.

Оцінюючи позицію ОСОБА_1 , висловлену в письмових поясненнях до протоколів про адміністративні правопорушення щодо відсутності умислу на порушення строків подання декларацій, суд звертає увагу на ту обставину, що суб`єктивна сторона вказаних правопорушень характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. З огляду ж на ту обставину, що ОСОБА_1 був обізнаний щодо свого обов`язку та мав можливість його виконати, враховуючи в своєму розпорядженні значний часовий проміжок часу, визначений Законом для виконання відповідного обов`язку, тоді як матеріали справи не містять доказів протилежного, суд приходить до висновку що ОСОБА_1 свідомо припускав можливе порушення ним обов`язку з подання Декларацій, проте належних заходів для запобігання допущення порушення вимог Закону не вжив.

При вирішенні питання щодо міри адміністративної відповідальності суд виходить з наступного.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Оскільки ОСОБА_1 вчинив декілька адміністративних правопорушень, які розглядаються одночасно одним і тим же органом, у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи характер та обставини вчинених правопорушень, суспільну небезпечність діяння, особу ОСОБА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, суд вважає за необхідне з рахуванням вимог ст. 36 КУпАП, накласти на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в мінімальному розмірі визначеному санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, у зв`язку з чим на вимогу п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 23, 36, 40-1, 172-6, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 45, п. 2-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», суд, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАПнакласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

(Номер рахунку (IBAN): UA0021451, ОдержувачГУК у Херсонській обл./Херсонській ра-он 21081100, Код отримувача(код за ЄДРПОУ) 37959517, Банк отримувач Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 21081100).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

(Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя: Людмила ВАЛІГУРСЬКА