Житомирський апеляційний суд
Справа №283/1198/24 Головуючий у 1-й інст. Ярмоленко В. В.
Номер провадження №33/4805/1043/24
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малинського районного суду Житомирської області від 13 червня 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Малинського районного суду Житомирської області від 13 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 534,80 грн..

Згідно з постановою судді місцевого суду, 22 грудня 2023 року близько 21 год 00 хв ОСОБА_1 в м. Малин Житомирської області по вул. Винниченка керував транспортним засобом марки «VolkswagenGolf», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, не зв`язна мова, не стійка хода. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку правопорушник відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що уповноваженими особами проігноровано вимоги глави 19 КУпАП та у спілкуванні з ним обмежилися лише констатуванням факту. Надані свідчення свідка ОСОБА_2 судом взагалі проігноровані, як і його. Крім того, наявні постанова та протокол не є належним доказом по справі.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так з протоколу по адміністративне правопорушення серії ААД № 399158 від 22.12.2023 вбачається, що ОСОБА_1 22 грудня 2023 року близько 21 год 00 хв в м. Малин Житомирської області по вул. Винниченка керував транспортним засобом марки «VolkswagenGolf», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, не зв`язна мова, не стійка хода. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку правопорушник відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2).

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що останній від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №321811 від 22.12.2023 відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 126 КУпАП;акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого у ОСОБА_1 були виявленні ознаки алкогольного сп`яніння; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння; наявним в матеріалах справи відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудної камери поліцейського.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що уповноваженими особами проігноровано вимоги глави 19 КУпАП та у спілкуванні з ОСОБА_1 вони обмежилися лише констатуванням факту, спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 зупинено за порушенням Правил дорожнього руху, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 5). Відеозапис періоду руху транспортного засобу до його зупинки та відкриття дверей є безперервним, що спростовує доводи скарги про те, що автомобілем не керував ОСОБА_1 .. В ході перевірки документів, з боку ОСОБА_1 протягом усього часу відеофіксації присутня ненормативна лексика, останній має явні ознаки алкогольного сп`яніння, а тому у працівників поліції були об`єктивні та обґрунтовані підозри вважати, що ОСОБА_1 знаходиться в стані сп`яніння і ці ознаки зазначені в самому протоколі. Окрім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 запропоновано працівником поліції пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічних засобів на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 беззаперечно та без примусу з боку працівників поліції відмовився та зазначив «не буду нічого проходити» та ненормативна лексика. При цьому, працівником поліції було доступно роз`яснено наслідки такої відмови, права та обов`язки. Також, працівники поліції пропонували ознайомитися ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення та постановою, отримати їх копії, але останній категорично відмовлявся, тому не скористався наданим йому правом з власної ініціативи.

Так, працівники поліції складали протокол з дотримання вимог глави 19 КУпАП та у присутності особи, вказані обставини підтверджуються також і відеозаписом, а тому вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. ст. 254, 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376 та є належним та допустимим доказом.

Доводи стосовно порушення прав ОСОБА_1 у зв`язку з неодноразовим винесенням постанов за результатами розгляду протоколу ААД № 399158 від 22.12.2023 з присвоєнням різних номерів справ, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки постановами Малинського районного суду Житомирської області по справі №283/6/24 від 12 березня 2024 року та від 25 квітня 2024 року, протокол серії ААД № 399158 від 22.12.2023 з доданими до нього документами поверталися на доопрацювання до відділення поліції. Після чого, вказаний протокол втретє надійшов до суду і справі присвоєно №283/1198/24.

Однак, ні попередні постанови іншого складу суду, ні питання дотримання вимог діловодства при оформленні судової справи, не мають відношення до розгляду адміністративного протоколу ААД № 399158 від 22.12.2023 з відповідними додатками, що надійшов до суду 10.05.2024, і жодним чином не можуть нівелювати відповідальність особи за порушення Правил дорожнього руху.

Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані обґрунтовані висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозаписам, як належним та допустимим доказам та які не мають ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи і який відповідає вимогам ст.251 КУпАП Присутність свідків в даному випадку не є обов`язковою за умови здійснення відеофіксації події (ст. 266 КУпАП).

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Малинського районного суду Житомирської області від 13 червня 2024 року - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь