Справа №587/449/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Замченко А. О.
Номер провадження 33/816/660/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 212-3 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участю секретаря Демченко А.Д., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Просвіркіна-Максимів М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Просвіркіна-Максимів М.С. на постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 22 березня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 голову,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі 25 (двадцяти п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 (чотириста двадцять п`ять) грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді Білопільського районного суду Сумської області від 22 березня 2024 року, 14 лютого 2024 року відносно селищного голови Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, відповідно до якого, на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-IV, ОСОБА_2 звернувся до Миколаївської селищної ради із запитами від 20.12.2023 та 25.12.2023, в яких просив надати публічну інформацію.

Незважаючи на листи Секретаріату Уповноваженого ВР України до селищної ради від 03.01.2024 № 235.4/Ф/5.7/24/23, від 03.01.2024 № 237.4/Ф/8.7/24/53, від 03.01.2024 № 278.4/Ф/6.7/24/53, від 06.02.2024 № 7293.4/Ф/8.7/24/53 з відповідними роз`ясненнями положень Закону України «Про доступ до публічної інформації», пропозиціями надати письмові пояснення щодо обставин порушення вимог Закону України та вимогами усунути допущені порушення, листом Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області, за підписом селищного голови ОСОБА_1 відмовлено в наданні запитуваної інформації з тієї підстави, що запит підписано особою, яка не має повноважень на вчинення дій від імені юридичної особи.

Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив п. 3 ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

Постановою судді Білопільського районного суду Сумської області від 22 березня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Просвіркіна-Максимів М.С., звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 22.03.2024 та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що порушення у виді безпідставної відмови у задоволенні запитів на інформацію, передбачене п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації», не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

Так, поняття «безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію» та «неправомірна відмова в наданні інформації» не є тотожними.

Окрім цього неправомірна відмова в наданні інформації можуть становити діяння у виді відповіді розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел або відповіді не по суті запиту.

Проте, жодних доказів на підтвердження про наявність в діях розпорядника вказаних дій, матеріали справи не містять.

Також суд першої інстанції безпідставно ототожнив фізичну особу ОСОБА_2 та юридичну особу ТОВ «Україна Інфо», яка зверталася із запитами до Миколаївської селищної ради.

Саме за результатом розгляду запиту, ТОВ «Україна Інфо» відмовлено в задоволенні наданні публічної інформації, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме через не дотримання вимог до запиту на інформацію, передбачених ч. 5 ст. 19 цього Закону відсутність підпису особи на письмовому запиті.

Положеннями ст. 89 ЦК України та ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», передбачено, що наявність повноважень на вчинення дій від імені юридичних осіб, в тому числі підписання документів, підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

ОСОБА_2 не уповноважений на підписання документів від імені ТОВ ІА «Україна Інфо» і ця обставина підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру. При цьому до запиту не було додано довіреності на вчинення дій від імені юридичної особи.

Також апелянт звертає увагу на те, що суддя за власною ініціативою змінив дату вчинення правопорушення, тим самим змінив формулювання обвинувачення, зазначене в протоколі, перебравши на себе функції обвинувачення.

Так, суд встановивши, що 14.02.2024 ОСОБА_1 не вчиняв правопорушення, зобов`язаний був констатувати про відсутність події адміністративного правопорушення, в якому він обвинувачується відповідно до протоколу.

Враховуючи, що станом на 09.02.2024 представником Уповноваженого ВР України з прав людини було встановлено наявність ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП та особу, яка вчинила правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення складено поза межами встановленого законом 24-нного строку.

Також положеннями КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення складається в двох оригінальних примірниках та особі вручається саме оригінал, а не його копія. Надісланий протокол не містить підпис особи, яка його склала, ОСОБА_3 .

Окрім цього, судом першої інстанції не взято до уваги те, що неправильне визначення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є підставою для встановлення відсутності обов`язкового елементу складу правопорушення, а саме суб`єкта, що має наслідком встановлення відсутності складу адміністративного правопорушення.

Так, Миколаївська селищна рада є органом місцевого самоврядування, а не юридичною особа, яка отримує державні субвенції.

Заслухавши доповідь судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Просвіркіна-Максимів М.С., яка підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити вимоги, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП, суд першої інстанції послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 14.02.2024, складений компетентною особою та відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП.

Окрім цього взято до уваги наступні докази підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП:

- копії звернень заступника директора Інформаційного агентства «Україна ІНФО» ОСОБА_2 до Уповноваженого ВР України з прав людини Секретаріат Уповноваженого ВР України з прав людини від 31.12.2023 №01-06/12/244, № 01-06/12-245, № 01-06/12/246;

- копії запитів заступника директора ТОВ Інформаційного агентства «Україна ІНФО» ОСОБА_2 до Миколаївської ОТГ на отримання публічної інформації від 20.12.2023 № 01-06/12/233, № 01-06/12/232, 24.12.2023 № 01-06/12/239;

- копія відповіді за підписом селищного голови Миколаївської селищної ради Сумського району Паська С. від 05.01.2024 № 25 про запит на публічну інформацію;

- копія листа № 7293.4/Ф/8.7/24/53 від 06.02.2024 представника Уповноваженого ВР України з прав людини в Сумській області до селищного голови Миколаївської селищної ради;

- копії відповідей Миколаївської селищної ради від 27.12.2023 № 1722, № 1723 на № 01-06/12/232, № 01-06/12/233 від 20.12.2023, 29.12.2023 № 1731 на № 01-06/12/239 від 24.12.2023 про запит на публічну інформацію;

- копія листа представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Сумській області № 7952.4/Ф/8.7/24/53 від 09.02.2024 селищному голові Миколаївської селищної ради про необхідність прибути до головного спеціаліста Відділу сприяння роботі регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Надавши належну оцінку вище вказаним доказам, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП, а саме неправомірна відмова в наданні інформації.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Положеннями ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідальність за ч.2 ст.212-3 КУпАП настає у разі порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП виражається у неправомірній відмові в наданні інформації, несвоєчасному або неповному наданні інформації, наданні інформації, що не відповідає дійсності, у випадках, коли така інформація підлягає наданню на запит громадянина чи юридичної особи відповідно до Законів України «Про інформацію», «Про доступ до публічної інформації», «Про звернення громадян», «Про доступ до судових рішень» та «Про запобігання корупції».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: 1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; 2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом.

Стаття 5 Закону гарантує, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Стаття 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначає перелік суб`єктів відносин у сфері доступу до публічної інформації.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Стаття 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлює, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них; 5) юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, - щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради.

До розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють: інформацією про стан довкілля; інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян; іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, юридичних осіб публічного права з числа розпорядників інформації, визначених у пункті 5 частини першої цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині надання відповідної інформації за запитами.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Стаття 16 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлює відповідальних осіб з питань доступу до публічної інформації:

Розпорядник інформації відповідає за визначення завдань та забезпечення діяльності структурного підрозділу або відповідальної особи з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації, відповідальних за опрацювання, систематизацію, аналіз та контроль щодо задоволення запиту на інформацію, надання консультацій під час оформлення запиту, а також за оприлюднення інформації, передбаченої цим Законом.

Запит, що пройшов реєстрацію в установленому розпорядником інформації порядку, обробляється відповідальними особами з питань доступу до публічної інформації.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: 1) ненадання відповіді на запит; 2) ненадання інформації на запит; 3) безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію; 4) не оприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону; 5) надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації; 6)несвоєчасне на дання інформації; 7) необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом; 8) нездійснення реєстрації документів; 9) навмисне приховування або знищення інформації чи документів.

Враховуючи вище викладені норми чинного законодавства України, Миколаївська селищна рада Сумського району Сумської області, як юридична особа, яка фінансується за рахунок власних надходжень, певних субвенцій з державного бюджету, прирівнюється до розпорядників інформації, зобов`язаних надавати за запитами інформацію в порядку, передбаченому Законом «Про доступ до публічної інформації», а тому селищний голова зобов`язаний був надати потерпілому інформацію зі запитуваного питання.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП є необґрунтованим та спростовується нормами чинного законодавства України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження новообраного сільського, селищного, міського голови починаються з моменту складення ним присяги відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" на пленарному засіданні відповідної сільської, селищної, міської ради, на якому відповідною територіальною виборчою комісією були оголошені рішення щодо його обрання та реєстрації.

Відповідно, зазначення ОСОБА_1 як селищного голови Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області, відповідає вимогам вказаного нормативно-правового акту України.

Щодо доводів апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушення (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, прав і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Адміністративне стягнення накладається виключно на особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене КУпАП.

Як вбачається зі змісту ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, дане правопорушення встановлює адміністративну відповідальність за порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме: за неправомірну відмову в наданні інформації.

Тобто, серед порушень Закону України «Про доступ до публічної інформації», які тягнуть за собою адміністративну відповідальність, є також неправомірна відмова в наданні публічної інформації, під якою, згідно ст. 1 цього Закону, розуміється відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Враховуючи те, що адміністративна відповідальність накладається виключно за вчинення правопорушення, передбаченого КУпАП, висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, яка полягає в неправомірній відмові в наданні інформації, є вірною та відповідає диспозиції вказаної статті.

Долучені до протоколу про адміністративне правопорушення докази підтверджують у повному обсязі вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема листами від 27.12.2023, 29.12.2023, відповідно якою селищним головою Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області ОСОБА_1 було відмовлено у наданні запитуваної інформації ТОВ «Україна Інфо», оскільки запит на інформацію не відповідає вимогам, передбаченим ч. 5 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Тим самим, розпорядник інформації не надав відповіді по суті запиту, що складає об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

Приписи ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», встановлюють мінімальні вимоги щодо змісту запиту на інформацію та не визначають обов`язок надання запитувачем підтверджень, що уповноважують фізичну особу подавати запити в інтересах юридичної особи.

Окрім цього, як вірно зазначено суддею судом першої інстанції, відповідно до ст. 4 Конвенції Ради Європи «Про доступ до офіційних документів», заявник щодо офіційного документу (будь яка інформація, записана в будь-якій формі, складена або отримана, та яка перебуває в розпорядженні державних органів) не зобов`язаний вказувати підстави для отримання доступу до офіційного документу. Сторони можуть надати заявникам право залишатися анонімними, окрім випадків, коли розкриття особи є необхідним для опрацювання запиту. Вимоги до запиту не повинні бути більшими, ніж це необхідно для опрацювання запиту.

Враховуючи викладене, жоден нормативно-правовий акт, який регулює відносини в сфері доступу до публічної інформації не зобов`язує розпорядника перевіряти особу запитувача, а наявна в запиті контактна інформація має бути достатньою для відправлення відповіді на актуальну адресу, а також для зворотного зв`язку.

Таким чином, відмова в задоволенні запитів про надання публічної інформації у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів на представлення інтересів юридичної особи, в тому числі на право підпису документів, не відповідає вимога Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Враховуючи викладену норму, протокол про адміністративне правопорушення від 14.02.2024, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, жодних порушень під час складання вказаного процесуального документу, апеляційний судом не встановлено.

Зазначення в протоколі не вірної дати вчинення правопорушення не спростовує висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, представником Уповноваженого ВР України з прав людини в Сумській області 09.02.2024 селищному голові Миколаївської селищної ради Сумського району ОСОБА_1 надіслано лист виклик, в якому зазначалась необхідність з`явитись на 11 год. 00 хв. 14.02.2024 до головного спеціаліста Відділу сприяння роботі регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого ВР України з прав людини ОСОБА_3 для надання обґрунтованих пояснень, складання та отримання протоколу про адміністративне правопорушення.

За вказаним викликом останній не з`явився, на підставі наявних матеріалів, 14 лютого 2024 року головним спеціалістом Відділу сприяння роботі регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого ВР України з прав людини ОСОБА_3 , встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП та складено протокол відносно останнього від 14.02.2024.

Таким чином, процесуальний документ складений не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Окрім цього, відсутність підпису особи, яка уповноважена складати протокол про адміністративне правопорушення, на примірнику, який направляється особі відносно якої він складений, не є підставою для закриття провадження в справі.

Отже, головним спеціалістом Відділу сприяння роботі регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого ВР України з прав людини ОСОБА_3 складено протокол відповідно до вимог діючого законодавства України.

Зазначення в постанові судді, про те, що особі направляється копія, а не другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення, не може слугувати підставою для скасування судового рішення та закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Викладені обставини вказують на те, що суддя суду першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Враховуючи вказані обставини, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді районного суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 22 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.212-3 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Просвіркіна-Максимів М.С. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.