Справа № 163/1418/24
Провадження № 3/163/600/24
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2024 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Шеремета С.А.,

з участю секретаря Кузьміної А.В.,

захисника особи, що якої складено протокол ОСОБА_1 в режимі відеоконференції, розглянувши направлений ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону протокол серії ЗхРУ № НОМЕР_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.2041 КУпАП

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :

Начальником 1 групи ІПК відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » капітаном ОСОБА_3 складено протокол про те, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка на прикордонний контроль пред`явила два паспортні документи один закордонний паспорт громадянина України, а також паспортний документ іншої держави (Швейцарія), тобто вчинила спробу незаконного перетину державного кордону України без відповідних документів передбачених ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та без дозволу органів влади п.п. 2, 3 «Правил перетину державного кордону гр. України», тобто вчинила правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 вказав, що ОСОБА_5 під час повернення в Україну на паспортний контроль надала паспорт громадянина України для виїзду за кордон, який був протермінований і її за цим паспортом впустили в Україну. Вважаючи, що під час воєнного стану такий паспорт дійсний при виїзді з України знову надала цей паспорт. ОСОБА_5 дійсно має паспорт громадянки Швейцарії, однак на прикордонний контроль надавала паспорт громадянки України. Працівники прикордонної служби не випустили її з України та дали рішення №1844 про відмову в перетинанні державного кордону України з причин закінчення терміну дії паспортного документу та склали протокол, що має два паспорти, що суперечить законодавству України, оскільки відповідальності за наявність подвійного громадянства в Україні немає, у зв`язку з чим справу слід закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Доказами вчинення ОСОБА_6 правопорушення до протоколу приєднано копії закордонного паспорту громадянина України та громадянина Швейцарії виданих на ім`я ОСОБА_4 , письмові пояснення ОСОБА_2 та рапорт ІПС 3 категорії дозиметриста віпс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_7 .

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_4 при перетині кордону на паспортний контроль пред`явила саме паспорт громадянина України для виїзду за кордон. А під час перевірочних заходів прикордонниками, було встановлено, що гр. України ОСОБА_4 має паспорт громадянина Швейцарія, що стверджується рапортом ІПС 3 категорії дозиметриста віпс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_7 .

Під час розгляду справу, встановлено, що ОСОБА_4 має подвійне громадянство, однак відповідно до ст. 2 Закону України «Про громадянство України», у відносинах з Україною вона залишається лише громадянкою України та перетинала державний кордон України як громадянин України, що підтверджується поданим паспортом громадянина України для виїзду за кордон на паспортний контроль.

В свою чергу ОСОБА_5 вважаючи, що змогла під час воєнного стану в Україні перетнути кордон із паспортом у якого закінчився термі дії, то за ним могла б і виїхати з України. Такі обставини виключають в діях ОСОБА_5 однин із елементів складу правопорушення умисел.

Тому, сам же по собі факт наявності двох громадянств та двох паспортів не вказує про наявність умислу на незаконне перетинання або спробу перетинання державного кордону України.

Санкція ч.1 ст.2041 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Отже, для наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, необхідно встановити факт спроби перетину нею державного кордону України без відповідних документів та наявність прямого умислу на незаконний перетин державного кордону.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Працівниками прикордонної служби не долучено до матеріалів справи фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на причетність та умисел ОСОБА_2 на перетин кордону в такий спосіб, яке ставиться їй у провину.

Будь-яких інших доказів вини ОСОБА_2 суду не представлено.

Більш того, ОСОБА_2 не ставиться в провину, те що паспорт громадянина України для виїзду за кордон строк дії якого закінчився під час перебування громадянки за межами України чим і не відповідає вимогам щодо відповідності документів.

А саме по собі надання на паспортний контроль паспортна громадянина України для виїзду за кордон не може свідчити про те, що вона намагалася незаконно перетнути державний кордон України.

Статтею 62 ч.3 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.2 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи докази по справі, суд прийшов до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення передбаченого ст.204-1 ч.1 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративні правопорушення за протоколом серії ЗхРУ №2477079 за ознаками ч.1 ст.2041 КУпАП щодо ОСОБА_2 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Дата складення повного тексту постанови 29 липня 2024 року.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області С.А. Шеремета