Справа № 450/2246/24 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 33/811/1114/24 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Целіковського Віталія Володимировича на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 червня 2024 року,

з участю захисника правопорушника ОСОБА_1

адвоката Целіковського В.В.

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

Згідно постанови судді, 14 травня 2024 року о 21 год. 10 хв. на 7 км + 50 м автодороги «Західний обхід міста Львова» водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «ВАЗ» номерний знак НОМЕР_1 , у якого на вітровому склі нанесено плівку, яка обмежує оглядовість зі сторони водія і погіршує його прозорість, чим порушив вимоги пункту 31.4.7 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 адвокат Целіковський В.В. покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, необгрунтованою, ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, щог в постанові місцевого суду та у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено відповідний підпункт пункту 31.4.7 ПДР України, який був порушений ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність обставин, встановлених під час розгляду справи і нез`ясування такої судом. Звертає увагу на те, що пункт 31.4.7 ПДР України має примітку, згідно якої на верхній частині вітрового скла автомобілів і автобусів можуть бути прикріплені прозорі кольорові плівки. Дозволяється застосовувати тонові скла (крім дзеркальних), світлопропускання яких відповідає вимогам ГОСТ 5727-88. Дозволяється застосовувати занавіски на бокових вікнах автобусів, при цьому, світлопропускна здатність лобового скла авта повинна бути не нижчою 75%, бокових не нижчою 70%, задніх обмежень немає. Акцентує увагу на те, що працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, встановив наявність плівки та обмеження оглядовості і погіршення прозорості на око, без застосування будь-яких спеціальних пристроїв. Вважає, що суддя районного суду не дослідив всі обставини справи, що свідчить про неповне з`ясування обставин, що в свою чергу є порушенням ст. 280 КУпАП.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 червня 2024 року, мотивуючи тим, що при розгляді справи в суді присутнім не був, а з повним текстом рішення ознайомився 04 липня 2024 року; скасувати оскаржувану постанову, ухвалити нову, якою провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши виступ захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Целіковського В.В. про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, та приходить до висновку, що така підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, окрім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення, який відповідно до вимог ст. 251 КУпАП є джерелом доказів у справі.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №569210 від 14 травня 2024 року; довідками старшого інспектора ВАП УПП у Львівській області Королишин Н. від 16 травня 2024 року, рапортом працівників поліції від 14 травня 2024 року, однак апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази не можна вважати належними, допустимими та такими, що беззаперечно доводять вину ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Частиною 4 ст. 121 КУпАП передбачена за повторне протягом року вчинення правопорушень: керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

За приписами ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення Серії ААД №569210 зазначено, що 14 травня 2024 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ» номерний знак НОМЕР_1 , у якого на вітровому склі нанесено плівку, яка обмежує оглядовість зі сторони водія і погіршує його прозорість.

Однак, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Згідно з п.31.4.7 в) ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість.

Відповідно до примітки до даного пункту ПДР, дозволяється застосовувати тоноване скло (крім дзеркальних), світлопропускання яких відповідає вимогам ГОСТ 5727-88.

Згідно з положеннями ГОСТ 5727-88, а саме п.П.2.2.4., світлопропускання скла, що забезпечують оглядовість водія, повинно бути не менше 75% для лобового скла.

Отже, положення вищезазначених правових норм дозволяють тонування лобового скла, однак світлопропускання скла, що забезпечують оглядовість водія, повинно бути не менше 75% для лобового скла.

У той же час у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження порушення ОСОБА_1 п.31.4.7 в ПДР України, а саме до матеріалів справи не додано будь яких доказів, які б свідчили про використання спеціальних пристроїв для встановлення прозорості вітрового скла.

Отже, апеляційний суд вважає, що посадовою особою, яка склала протокол, докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, які необхідні для кваліфікації його дій за ч.4 ст. 121 КУпАП, зокрема за порушення п.31.4.7 в ПДР України зібрані не були і до протоколу не долучалися.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення належними та допустимими доказами не доведена, а обставини зазначені у протоколі "поза розумним сумнівом" не знайшли свого підтвердження.

Відтак, враховуючи вищенаведене, на думку апеляційного суду, при винесенні постанови, суддя місцевого суду не надав належної правової оцінки та аналізу наявним у справі доказам, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності, внаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів, дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

поновити захиснику правопорушника ОСОБА_1 адвокату Целіковському В.В. строк на апеляційне оскарження постанови судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 червня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 адвоката Целіковського В.В. - задоволити, а постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три місяці скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 121 КУпАП стосовно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.