Дата документу 22.07.2024
Справа № 334/3951/24
Провадження № 3/334/1854/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Новікова Наталія Валеріївна розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Південно-Східного міжрегіонального управління державної служби з питань праці, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка є директором ТОВ «Спеціалізоване підприємство» (з 05.04.2024), проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 41 КУпАП,

встановив:

Під час виконання посадових обов`язків, маючи організаційно-розпорядчі функції з 05.04.2024 року (наказ №60-к від 12.10.2023р.), допустила порушення законодавства про працю, які оформлені актом перевірки №ПС/ЗП/14713/0362 від 06.05.2024 року, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: згідно наказу від 24.03.2021р. №03-ВК ТОВ «СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ ПІДПРИЄМСТВО «БУДЕКОМОНТАЖ» та заяві ОСОБА_2 від 23.03.2021р. його було прийнято на роботу на посаду Економіст (код КП 2441.2 код ЗКППТР 25351) з 25.03.2021.

Відповідно до УКАЗУ Президента України від 05.02.2024 №49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 06.02.2024 №3564-IX, ч.3 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану № від 15.03.2022 № 2136-ІХ, ч.1 ст.26 Закону України «Про відпустки» від 15.11.96 № 504/96-ВР, ОСОБА_2 було надано відпустку без збереження заробітної плати за згодою сторін на період дії воєнного стану з 01.07.2022 по закінченню дії воєнного стану в Україні.

Згідно наказу від 15.02.2024 №1-К ТОВ «СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ ПІДПРИЄМСТВО «БУДЕКОМОНТАЖ» та заяви ОСОБА_2 від 15.02.2024 було звільнено ОСОБА_2 з посади економіста з 15.02.2024 згідно ст.38 КЗпП України за власним бажанням.

За період з 01.07.2022 по 15.02.2024 заробітна плата не нараховувалась та не виплачувалась.

Станом на момент звільнення 15.02.2024 за ТОВСП «БУДЕКОМОНТАЖ» рахується заборгованість перед ОСОБА_2 в сумі 46 417,74грн., що є порушенням ч.1 ст.115 КЗпП України. Податки з невиплаченої заробітної плати сплачені до бюджету. За період роботи ОСОБА_2 нарахована компенсація за невикористану відпустку в кількості 26 календарних днів на загальну суму 5 954,84грн. з податками. Сума до виплати компенсації відпускних складає 4 793,65грн. залишається невиплаченою,що є порушенням ч.1 ст.116 КЗпП України.

Станом на 29.04.2024р. за ТОВ СП «БУДЕКОМОНТАЖ» рахується заборгованість перед ОСОБА_2 у сумі 51 211 (п`ятдесят одна тисяча двісті одинадцять гривень) 39 коп. Таким чином директором ТОВ СП «БУДЕКОМОНТАЖ» порушено вимоги частини першої статті 10 ЗУ №2136.

У судовому засіданні ОСОБА_3 вину у правопорушенні не визнала, пояснила, що звільнення працівника та невиплата йому належних сум відбулося не за її керівництвом.

Заслухавши ОСОБА_3 , дослідивши надані матеріали, суддя дійшов наступних висновків.

Частиною 1ст.41КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеногоЗаконом України"Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

З протоколу вбачається, що ОСОБА_3 інкримінують порушення ч. 1 ст. 115 КЗпП України , ч. 1 ст. 116 КЗпП України та ч.1 ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» №2136-IX від 15.03.2022.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 116 КЗпП України та ч.1 ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» №2136-IX від 15.03.2022: - заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата;

- при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

- заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором.

Як вбачається з протоколу та доданих документів ОСОБА_2 працював на підприємстві з 25.03.2021; з 01.07.2022 по закінчення дії воєнного стану йому надано відпустку без збереження заробітної плати, а 15.02.2024 його було звільнено за власним бажанням. За період з 01.07.2022 по 15.02.2024 заробітна плата не нараховувалась та не виплачувалась.

ОСОБА_3 призначена на посаду директора ТОВ «Спеціалізоване підприємство «Будєкомонтаж» з 05.04.2024, тобто вже після звільнення з посади ОСОБА_2 , якого було звільнено директором ОСОБА_4 вказане підтверджується і доданими до протоколу доказами.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Зважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діяхОСОБА_3 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останньої підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41, 283-285, 294 КУпАП, суддя,-

постановила:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 41 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю у її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: