КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 759/1068/24 Апеляційне провадження № 33/824/2674/2024Головуючий у суді першої інстанції - Оздоба М.О. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2024 року Київський апеляційний суд у складі судді Оніщука М.І. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 04 квітня 2024 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 124, частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 04.04.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 130 ч. 1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. (а.с.54-56).

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу вказаних адміністративних правопорушень.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду є незаконною і необґрунтованою, оскільки судом не повністю досліджені та встановлені обставини, які мають значення для справи, допущено невідповідність висновків суду обставинам справи, а також не правильно надано правову оцінку обставинам справи. Вказує, що у матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом. Показання свідків не підтверджують факту керування ним транспортним засобом. На відеозаписі такого факту також не зафіксовано. При цьому допитаний свідок ОСОБА_3 пояснив, що саме він керував транспортним засобом. Більш того, працівники поліції склавши протокол, не відсторонили його від керування транспортним засобом (а.с.61-71).

У судовому засіданні захисниця Ярошинська І.А. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити. ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено його захисницею у судовому засіданні, яка при цьому пояснила, що ОСОБА_1 не з`явився на розгляд справи у зв`язку зайнятістю на роботі.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення захисниці, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що згідно протоколів про адміністративне правопорушення серії ААД № 526280 та серії ААД № 268620 ОСОБА_1 04.01.2024 приблизно о 22 год. 58 хв. в м. Києві на бульварі Ж.Верна, 7-Б, керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, при виникненні небезпеки для руху не вжив усіх заходів, аж до повної зупинки транспортного засобу, або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого скоїв наїзд на дорожній знак, що призвело до пошкодження транспортного засобу та засобів організації дорожнього руху, чим порушив п.п. 12.1, 12.3 ПДР України. Крім того, ОСОБА_1 04.01.2024 приблизно о 22 год. 58 хв. в м. Києві на вул. Я.Коласа, 1-Б, керував автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на місці зупинки за допомогою спеціального приладу газоаналізатора «Драгер», а також у медичному закладі з метою визначення стану сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Указані встановлені судом фактичні обставини справи підтверджуються протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД № 526280 та серії ААД № 268620 (а.с.1,3), схемою місця ДТП (а.с.5), поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.6,7), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с.8), розпискою про відсторонення водія від керування транспортним засобом (а.с.9), відеозаписами з камер поліцейських (а.с.12).

ОСОБА_1 під час розгляду справи у суді першої інстанції свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав та пояснив, що того дня дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, але за кермом автомобіля не перебував, а попросив свого товариша ОСОБА_3 завезти його до магазину «АТБ», що по вул. Я.Коласа в м. Києві. Через те, що були погані погодні умови ОСОБА_3 не впорався з керуванням та збив дорожній знак, що знаходився посередині дороги. ОСОБА_3 припаркував автомобіль біля краю проїзної частини щоб не створювати перешкоду іншим учасникам дорожнього руху. Після цього вони вийшли з автомобіля для того щоб оглянути пошкодження та виявили, що у автомобіля пробите колесо. Вже після цього він сів на місце водія для того щоб відчинити багажник. Коли не змогли поміняти колесо, залишився сидіти на місці водія в автомобілі.

Допитаний судом свідок ОСОБА_3 пояснив, що дійсно того дня за кермом автомобіля був він, а ОСОБА_1 через те, що вживав алкоголь за кермо автомобіля не сідав. Він не впорався з керуванням та збив дорожній знак. Вони зупинились та намагались замінити колесо, проте у них не вийшло. ОСОБА_1 сів за кермо вже після того як потрапили у ДТП та автомобілем не керував. Відразу не повідомив працівникам поліції про те, що саме він був за кермом автомобіля, оскільки розгубився. Жодних інших свідків на місці пригоди не бачив.

Перевіривши зміст відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що ОСОБА_1 на початку відео перебуває за кермом автомобіля, під час спілкування з працівниками поліції він не заперечує, що керував автомобілем та не вказує, що автомобілем керував ОСОБА_3 . З його спілкування з працівником поліції, можна зробити висновок, що саме ОСОБА_1 був водієм. Після ДТП у автомобіля було пошкоджено колесо, тому, відповідно, він перебував у нерухомому стані. Присутній на відеозаписі свідок ОСОБА_3 жодного разу не повідомив працівникам поліції, що саме він керував автомобілем. Крім того, на відео зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, як на місці з застосуванням спеціального приладу так і в медичному закладі.

На відео також зафіксована присутність на місці пригоди свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які надали свої письмові пояснення, що містяться в матеріалах справи, відповідно до яких останні особисто бачили як автомобіль «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_3 вчинив ДТП здійснивши зіткнення з бордюром острівка безпеки та збивши дорожній знак. Після цього автомобіль продовжив рух в бік вул. Я. Колоса, проте невдовзі зупинився, оскільки пробив колесо.

Пунктами 12.1., 12.3. ПДР України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Пунктом 2.5 ПДР України визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на викладене, висновок суду про те, що дії водія ОСОБА_1 відповідають складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з порушенням останнім вимог пунктів 2.5., 12.1., 12.3. ПДР України, є цілком законним та обґрунтованим, оскільки узгоджується з встановленими фактичними обставинами справи та наявними в ній доказами.

Складені відносно ОСОБА_1 протоколи про адміністративні правопорушення повністю відповідають вимогам ст.ст. 254-256, 266 КУпАП, а також при їх складанні працівниками поліції було дотримано вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки не узгоджуються з фактичними обставинами справи, наявними в ній доказами, які є належними і допустимими та вимогами закону.

Також повністю спростовуються твердження апелянта про відсутність доказів керування ним транспортним засобом, оскільки наявні у справі докази у їх сукупності цілковито дають підстави для однозначного висновку про те, що саме ОСОБА_1 перебуваючи за кермом автомобіля з явними ознаками алкогольного сп`яніння, вчинив ДТП та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що підтверджується, як вже зазначалося показаннями свідків та відеозаписом.

Крім цього, не можуть бути підставою для скасування постанови суду і закриття провадження у справі доводи апелянта про не відсторонення поліцейськими ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, оскільки в матеріалах справи наявна розписка про відсторонення останнього від керування транспортним засобом, від підпису якої він відмовився, а також зафіксовано той факт, що в транспортному засобі пошкоджено диск і шину переднього колеса, що унеможливлює подальший рух транспортного засобу.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не дають підстав для висновку про порушення вимог закону при виявленні та фіксації правопорушень і складанні протоколів про адміністративні правопорушення та, як наслідок, для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події або складу адміністративних правопорушень в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, судом першої інстанції надано належну правову оцінку як фактичним обставинам справи, так і наявним у справі доказам, вірно кваліфіковано дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про що мотивовано викладено у судовому рішенні.

Підстав для закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП не вбачається.

Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови - без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 04 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 124, частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М.І. Оніщук