запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/479/24Головуючий у 1-й інстанції Петренко Л.В.
Єдиний унікальний №314/352/24Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія - ст.85 ч.2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі захисника Кранта В.М., діючого в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Кранта Вячеслава Михайловича на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19 квітня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ,

визнано винним за ч.2 ст.85 КУпАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 13.01.2024 року о 15 годині 05 хвилин ОСОБА_1 порушив правила полювання, яке мало наслідки незаконного добування тварин, а саме спільно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в мисливських угіддях Оріхівської РО УТМ в межах Комишуваської ТГ Запорізького району Запорізької області, неподалік від с.Новорозівка, у заборонений для полювання час, за допомогою вогнепальної зброї здійснив незаконне полювання мисливських тварин без дозволу (відстрільної картки). Внаслідок правопорушення було незаконно добуто: заєць-русак у кількості 6 особин, куріпка сіра - 1 одна одиниця.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ч.3 ст.12, ст.14, п.2, п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», ст.ст.22, 23 Закону України «Про тваринний світ», чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.85 КУпАП.

Суддя на підставі п.7 ст.247 КУпАП закрив провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Крант В.М. просив скасувати постанову суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винним за ч.2 ст.85 КУпАП, в решті постанову суду залишити без змін. Вилучені речі і документи повернути володільцеві.

Свої вимоги мотивував тим, що під час затримання ОСОБА_1 та вилучення з багажного відділення автомобіля марки НИВА у кузові червоного кольору зайців, огляд дичини з метою з`ясування причини загибелі дичини та часу загибелі дичини не проводився, на місці події був відсутній спеціаліст в галузі ветеринарної медицини.

В матеріалах провадження відсутні будь-які докази з яких можливо поза розумним сумнівом встановити, що дичина була стріляна і стріляна саме у той час коли її знайшли.

Судово-ветеринарна експертиза трупів тварин у справі не призначалася та не проводилася. Одним із завдань судово-ветеринарної експертизи є встановлення насильницької смерті внаслідок вогнепальних пошкоджень, отруєння чи інших причин смерті тварини.

Таким чином, не доведеним залишається той факт, що тварини загинули внаслідок враження їх з вогнепальної зброї та залишається не встановленим час загибелі тварини та хто ці ушкодження спричинив.

У поясненнях наданих суду І інстанції ОСОБА_1 не одноразово наголошував, що жодних дій пов`язаних з полюванням за допомогою вогнепальної зброї не вчиняв, дичина в кількості двох особин, яка була вилучена з багажного відділення автомобіля була знайдена на узбіччі дороги.

Жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проводили колективне полювання разом з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 матеріали провадження не містять.

Із матеріалів провадження вбачається, що з клопотанням про дозвіл на проведення огляду (обшуку) транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 до слідчого судді ніхто не звертався.

Будь-якого дозволу на проведення огляду транспортного засобу з боку його власника, матеріали провадження не містять. Відсутність заперечень з боку власника щодо проведення огляду транспортного засобу сама по собі не може свідчити про правомірність дій посадової особи в ході проведення слідчої (розшукової) дії та його добровільну згоду на такий огляд.

У зв`язку із закриттям провадження в справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП та з урахування практики ЕСПЛ "Грабчук проти України" від 26 вересня 2006 року, у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

Вважає, що відповідно до вимог КУпАП наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, а отже під час закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, вина особи не встановлюється, оскільки провадження у справі не здійснюється.

Стосовно доказів у виді фотознімків вбитих зайців, куріпки та відеозапису події зазначає, що матеріали провадження не містять фіксації за допомогою безперервного відеозапису обшуку (огляду) автомобілів, які належать громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , в яких було вилучено дичину, у кількості, зазначеній в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, на вказаному відеозапису відсутні дати та час його здійснення та не оголошуються ідентифікаційні ознаки транспортних засобів та особа, яка здійснює відео фіксацію.

Звертає увагу суду, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 з іншими особами здійснював дії, пов`язані з полюванням за допомогою вогнепальної зброї.

Зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 був затриманий з іншими особами під час транспортування дичини в багажному відділенні автомобіля, а отже дії ОСОБА_1 слід було кваліфікувати за ч.1 ст.85 КУпАП, яка передбачає саме транспортування незаконно здобутих тварин чи їх частин.

Заслухавши захисника Кранта В.М., який підтримав апеляційну скаргу; перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.2 ст.85 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується

- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії №007775 від 13.01.2024 року, підписаному особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до якого 13.01.2024 року о 15 годині 05 хвилин ОСОБА_1 порушив правила полювання, яке мало наслідки незаконного добування тварин, а саме спільно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в мисливських угіддях Оріхівської РО УТМ в межах Комишуваської ТГ Запорізького району Запорізької області, неподалік від с.Новорозівка, у заборонений для полювання час, за допомогою вогнепальної зброї здійснив незаконне полювання мисливських тварин без дозволу (відстрільної картки). Внаслідок правопорушення було незаконно добуто: заєць-русак у кількості 6 особин, куріпка сіра - 1 одна одиниця;

- квитанцією №007 від 14.01.2024 року на прийняття зброї та боєприпасів, згідно якої було вилучено зброю рушницю МР-153 калібру 12 № НОМЕР_1 ;

- описом знарядь незаконного добування (заготівлі) природних ресурсів, плавучих транспортних засобів, зброї та боєприпасів, природних ресурсів або продукції, що з них вироблена, спеціальних документів, згідно якого у ОСОБА_1 вилучене посвідчення мисливця НОМЕР_2 від 02.02.2016 року, мисливська зброя рушниця МР-153 калібру 12 № НОМЕР_1 , дичина 1 заєць русак, дичина 1 куріпка;

- розрахунком розміру відшкодування збитків, згідно якого сума збитків склала 50 000 грн.;

- розпискою голови Оріхівської РО УТМР про отримання дичини на зберіганні;

- фотосвітлинами вбитої дичини зайців та куріпки з місця події;

- відеозаписом події.

Також вина ОСОБА_1 підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_7 , який у суді першої інстанції показав, що працює старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Південного округу Державної екологічної інспекції.

13.01.2024 року від свого керівництва отримав повідомлення про те, що були затримані особи. Прибувши на місце подій, свідок побачив два автомобілі та службовий автомобіль лісохорони. В цивільних автомобілях були люди, 7 осіб чоловічої статі, з рушницями, а також дичина-куріпка та зайці зі слідами влучанням дробом та слідами крові, на одному зайці за лапу прив`язана мотузка.

Зазначені особи пояснювали, що катались угіддями та пристрелювали зброю, що само по собі вже є порушенням. Лісники повідомляли, що чули постріли, після чого поїхали в сторону звідки лунали постріли та виявили 7 осіб чоловічої статі, з рушницями та дичиною. Деякі рушниці були з патронами. Все це свідчить про колективне полювання.

Інспектор пояснив, що відповідно до розпорядження голови військової адміністрації, яке є у відкритому доступі, полювання заборонено.

Оскільки було знайдено вбитих тварин, тож було складено протоколи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.85 КУпАП, щодо осіб які мали зброю та посвідчення мисливця. 7 осіб чоловічої статі були одягненні в одяг, характерний для полювання (тепло вдягнені, камуфляжний одяг тощо). Інспектор вказав, що всі дії фіксувались, а саме відбувалось фільмування на мобільний телефон та здійснювалась фотозйомка.

Свідок ОСОБА_8 у суді першої інстанції пояснила, що займає посаду дізнавача у ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, 13.01.2024 року виїздила на виклик, який надійшов зі служби 102 щодо браконьєрства, оскільки в воєнний час полювання заборонено. Прибувши на місце подій, здійснювала огляд місцевості. На місці події було два автомобіля «Нива», 7 осіб чоловічої статі, з рушницями, а також дичина куріпка та зайці зі слідами крові. 7 осіб чоловічої статі були одягненні в одяг, характерний для полювання (камуфляжний одяг, теплі куртки). Зброї не було лише у одного чоловіка, у інших була зброя. Рушниці були в чохлах та без чохлів, було виявлено патрони. Після того, як все було зафіксовано направились до ВП №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області для складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.85 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч.2 ст.85 КУпАП відповідальність настає за повторне порушення правил полювання, полювання без належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин, яке мало наслідком добування, знищення або поранення тварин.

Статтею 1 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" визначено, що полюванням є дії людини, спрямовані на вистежування, переслідування з метою добування і саме добування (відстріл, відлов) мисливських тварин, що перебувають у стані природної волі або утримуються в напіввільних умовах.

Дозвіл на добування - це документ (ліцензія, відстрільна картка, дозвіл на селекційний, діагностичний та науковий відстріл), який дає право на добування (в тому числі відлов) дикої тварини (тварин), а також право на використання (транспортування, перенесення, зберігання) продукції полювання;

Незаконно добута продукція полювання - дика тварина чи її частина, добута (відловлена) чи набута будь-яким іншим шляхом з порушенням вимог цього Закону чи інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до нього, що регулюють відносини у сфері користування природними ресурсами України.

Статтею 12 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" право на полювання в межах визначених для цього мисливських угідь мають громадяни України, які досягли 18-річного віку, іноземці, які одержали в установленому порядку дозвіл на добування мисливських тварин та інші документи, що засвідчують право на полювання.

Полювання з використанням вогнепальної мисливської зброї дозволяється лише особам, які в установленому порядку одержали в уповноваженому державному органі відповідний документ дозвільного характеру на право користування цією зброєю.

До полювання прирівнюється:

- перебування осіб у межах мисливських угідь, у тому числі на польових і лісових дорогах (крім доріг загального користування), з будь-якою стрілецькою зброєю або з капканами та іншими знаряддями добування звірів і птахів, або з собаками мисливських порід чи ловчими звірами і птахами, або з продукцією полювання (крім випадків регулювання чисельності диких тварин, польових випробувань і змагань мисливських собак (не нижче обласного рівня);

- перебування осіб на дорогах загального користування з продукцією полювання або з будь-якою зібраною розчохленою стрілецькою зброєю.

Згідно із ст. 14 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" документами на право полювання (для громадян України) є:

- посвідчення мисливця;

- щорічна контрольна картка обліку добутої дичини і порушень правил полювання з відміткою про сплату державного мита;

- дозвіл на добування мисливських тварин (ліцензія, відстрільна картка, дозвіл на діагностичний та селекційний відстріл тощо);

- відповідний дозвіл на право користування вогнепальною мисливською зброєю у разі її використання;

- паспорт на собак мисливських порід, інших ловчих звірів і птахів у разі їх використання під час полювання.

Зазначені документи мисливець зобов`язаний мати під час здійснення полювання, транспортування або перенесення продукції полювання і пред`являти їх на вимогу осіб, уповноважених здійснювати контроль у галузі мисливського господарства та полювання.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" полювання може здійснюватися такими способами: - індивідуальне полювання; - колективне полювання; - колективне полювання з нагоничами (облавне полювання).

Полювання може здійснюватися з використанням: - мисливської вогнепальної зброї; - собак мисливських порід, інших ловчих звірів і птахів (за наявності паспортів на них); - сіток і пасток для відлову тварин живцем; - пасток для добування хутрових звірів з науковою метою та для переселення; - мисливських вишок; - пахучих неотруйних приманок.

Полювання може здійснюватися з мисливською зброєю, що належить іншій фізичній особі або користувачу мисливських угідь, лише у присутності власника цієї зброї або уповноваженого працівника користувача мисливських угідь, за яким закріплена ця мисливська зброя, за умови наявності у власника зброї чи уповноваженого працівника користувача мисливських угідь відповідних документів дозвільного характеру, виданих уповноваженим державним органом.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" добування мисливських тварин, віднесених до державного мисливського фонду здійснюється за дозволом - ліцензією або відстрільною карткою.

За ліцензією здійснюється полювання на кабана, лань, оленів європейського та плямистого, козулю, лося, муфлона, білку, бабака, бобра, борсука, ондатру, куницю лісову.

За відстрільною карткою здійснюється полювання на пернату дичину, кроля дикого, зайця-русака, єнотовидного собаку, вовка, лисицю, шакала, куницю кам`яну, норку американську, тхора лісового.

Відстрільні картки видаються мисливцям користувачем мисливських угідь.

Ліцензії та відстрільні картки видаються мисливцям із зазначенням у них терміну та місця здійснення полювання з урахуванням лімітів добування мисливських тварин та пропускної спроможності мисливських угідь.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" з метою раціонального використання мисливських тварин, охорони диких тварин, а також середовища їх перебування забороняється:

- полювання в заборонених для цього місцях, а саме: на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, де це заборонено відповідно до положень про них; на відтворювальних ділянках (крім відстрілу і відлову хижих та шкідливих тварин); у межах населених пунктів (сіл, селищ, міст), за винятком випадків, передбачених рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських рад; в угіддях, не зазначених у дозволі; на відстані ближче ніж 200 метрів від будівель населеного пункту та окремо розташованих будівель, де можливе перебування людей;

- полювання у заборонений час, а саме: у не дозволені для полювання строки на відповідні види тварин; у темний період доби (пізніше години після заходу сонця і раніше години до його сходу).

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про тваринний світ" право на полювання в межах визначених для цього мисливських угідь мають громадяни України, які досягли 18-річного віку і одержали відповідні документи, що засвідчують право на полювання.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про тваринний світ" документами на право полювання є: посвідчення мисливця; щорічна контрольна картка обліку добутої дичини і порушень правил полювання з відміткою про сплату державного мита; дозвіл на добування мисливських тварин (ліцензія, відстрільна картка тощо); відповідний дозвіл на право користування вогнепальною мисливською зброєю (у разі полювання з такою зброєю); паспорт на собак мисливських порід, інших ловчих звірів і птахів у разі їх використання під час полювання.

Зазначені документи мисливець зобов`язаний мати під час здійснення полювання, транспортування або перенесення продукції полювання і пред`являти їх на вимогу осіб, уповноважених здійснювати контроль у галузі мисливського господарства та полювання.

Посвідчення мисливця та щорічна контрольна картка обліку добутої дичини і порушень правил полювання видаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, а на території Автономної Республіки Крим органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового та мисливського господарства відповідно до порядку, встановленого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового та мисливського господарства.

Статтею 63 Закону України "Про тваринний світ" встановлено відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, а саме адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону.

За таких обставин суд вірно встановив, що ОСОБА_1 13 січня 2024 року о 15 годині 05 хвилин порушив правила полювання, яке мало наслідком незаконного добування тварин, а саме в мисливських угіддях Оріхівської РО УТМ в межах Комишуваської ТГ Запорізького району Запорізької області, неподалік від с.Новорозівка, у заборонений для полювання час, за допомогою вогнепальної зброї здійснив незаконне полювання без належного дозволу (відстрільної картки). Внаслідок правопорушення було незаконно добуто: заєць-русак у кількості 6 особин, куріпка сіра 1 одиниця.

Наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано обставини, що мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, зокрема вилучення з транспортного засобу "Нива" тушок вбитої дичини зайця русака, які особисто достає водій автомобіля. Відсутність висловлювань від учасників події під час вилучення вбитої дичини, що вона була ними знайдена.

Доводи скарги, що відео фіксація події не є безперервною апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки положеннями п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ "Про мисливське господарство та полювання" передбачено, що працівники, уповноважені здійснювати контроль у галузі мисливського господарства та полювання мають право проводити фотографування, звукозапис, кіно- та відеозйомку як додаткові заходи для запобігання та розкриття порушень правил полювання та інших вимог, установлених цим Законом, отже застосовування технічних засобів відео фіксації у даному випадку, не є обов`язковим.

При цьому, наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано обставини, що мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, зокрема вилучення з транспортного засобу "Нива" тушок вбитої дичини зайця русака, які особисто достає водій автомобіля. Відсутність висловлювань від учасників події під час вилучення вбитої дичини, що вона була ними знайдена.

Отже, доводи сторони захисту, що ОСОБА_1 не здійснював полювання з іншими особами за допомогою вогнепальної зброї, а дичина була знайдена ними, суд апеляційної інстанції як і суд першої інстанції оцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Посилання апелянта, що огляд транспортного засобу відбувся без відповідного дозволу суду, а тому проведений без дотримання вимог закону не знайшли свого підтвердження, оскільки дії співробітників лісового та мисливського господарства не суперечать вимогам ст.39 Закону України "Про мисливське господарство та полювання", а в матеріалах справи відсутні, та у судовому засіданні апеляційного суду не надано даних про те, що ОСОБА_1 чи його захисник оскаржував в установленому Законом порядку дії зазначених посадових осіб, які проводили огляд транспортного засобу.

Твердження апелянта, що матеріалами справи не підтверджується загибель вилученої дичини внаслідок ураження із вогнепальної зброї спростовуються розпискою голови Оріхівської ро УТМР про прийняття на зберігання мисливських тварин, добутих під час незаконного полювання, а саме: дичини заєць-русак у кількості 6 одиниць та дичини куріпка сіра у кількості 1 одиниця з приміткою її стану "стріляна".

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що відповідно до приписів ЗУ "Про мисливське господарство та полювання", полювання на зайця-русака допускається з 1 листопада по січень включно, що виклює звинувачення ОСОБА_1 в тому, що він полював у заборонений для цього час апеляційний суд до увагу не приймає, оскільки крім інкримінованого ОСОБА_1 незаконного здобування зайця-русака, в діях останнього наявні порушення у вигляді незаконного здобування куріпки-сірої, полювання на яку дозволено у жовтні-грудні.

На твердження сторони захисту, що дії ОСОБА_1 слід було кваліфікувати за ч.1 ст.85 КУпАП, яка передбачає саме транспортування незаконно здобутих тварин чи їх частин апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.85 КУпАП відповідальність настає за порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин, допускання собак у мисливські угіддя без нагляду, полювання з порушенням установленого для певної території (регіону, мисливського господарства, обходу тощо) порядку здійснення полювання), яке не мало наслідком добування, знищення або поранення тварин, а також транспортування або перенесення добутих тварин чи їх частин без відмітки цього факту в контрольній картці обліку добутої дичини і порушень правил полювання та в дозволі на їх добування.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 КУпАП передбачено відповідальність за повторне порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин) чи таке, яке мало наслідком добування, знищення або поранення тварин.

Оскільки судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 було незаконно добуто дичину: заєць-русак у кількості 6 особин та куріпка сіра 1 одиниця, апеляційний суд вважає, що старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Південного округу (Запорізька та Херсонська області) ОСОБА_7 правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 саме за ч.2 ст.85 КУпАП.

Відтак доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.85 КУпАП, є необґрунтованими і спростовуються матеріалами справи.

На посилання захисника, що відповідно до вимог КУпАП наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, а отже під час закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, вина особи не встановлюється, оскільки провадження у справі не здійснюється слід зазначити наступне.

Звертаючись до змісту оскаржуваної постанови, слід констатувати, що закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстави п.7 ст.247 КУпАП відносно ОСОБА_1 місцевий суд встановив усі фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, кваліфікував його дії. Наведений підхід відповідає принципу правової визначеності судового рішення, що є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах "Брумареску проти Румунії", "Стіл та інші проти Сполученого Королівства" та ін.).

Так дійсно, згідно з п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Разом з тим, у відповідності до ст.280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, чи винна дана особа в його вчиненні.

Тобто для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст.38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення. В протилежному випадку закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення має відбуватися з іншої, зокрема передбаченої п.1 ст.247 КУпАП підстави.

Отже, вищевказані вимоги закону щодо встановлення вини ОСОБА_1 та визнання його винуватим у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.85 КУпАП судом виконані в повному обсязі.

Питання наявності або відсутності вини, встановленої судовим рішенням в подальшому може суттєво вплинути на права і інтереси особи, яка є потерпілою від адміністративного правопорушення (у даному випадку на стягнення шкоди з особи в цивільно-правовому порядку, чи відшкодування шкоди державі).

З урахуванням всіх обставин справи, в тому числі і тих, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, підстави для скасування постанови судді суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до вимог ст.265 КУпАП, вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Відповідно до ст.296 КУпАП, скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою. У разі неможливості повернення предмета повертається його вартість.

З наведеного вбачається, що суд першої інстанції, за наслідками розгляду справи був зобов`язаний вирішити питання, щодо долі вилучених речових доказів, а за даних обставин справи (закриття провадження у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП), повернути володільцю вилучене його майно.

Оскільки вилучені у ОСОБА_1 , речі не відносяться до переліку речей, які підлягають обов`язкової конфіскації, вони підлягають поверненню володільцю.

За таких обставин, апеляція підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині вирішення питання щодо речових доказів.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Кранта Вячеслава Михайловича задовольнити частково.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19 квітня 2024 року в цій справі щодо ОСОБА_1 змінити.

Повернути ОСОБА_1 посвідчення мисливця НОМЕР_2 від 02.02.2016 року, мисливську зброю: рушницю МР-153 калібру 12 № НОМЕР_1 , вилучені у ОСОБА_1 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії №007775 від 13.01.2024 року.

В решті постанову судді залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 314/352/24