ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/1406/23 Головуючий в 1 інст. Ісаков Д.О.
Провадження № 33/807/360/24 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника ОСОБА_1 адвоката Голіщева В.Ю. (в режимі відеоконференції), представника Запорізької митниці - Катрич Ю.В., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про порушення митних правил, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Голіщева В.Ю. на постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23 лютого 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, працюючу в ПП «НПКО «ТАТА» на посаді начальника виробничого відділу, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 100 відсотків вартості безпосереднього предмету порушення митних правил, що становить 522583,58 гривень, стягнуто судовий збір, конфісковано у ПП «НПКО «ТАТА» в дохід держави Феросиліцій низькокремністий марки МФС-10 вагою 68050 кілограмів, які було вилучено згідно протоколу про порушення митних правил №0075/11200/22 від 11 листопада 2022 року, які знаходяться на зберіганні в Запорізькій митниці, стягнуто витрати на зберігання товару, що є безпосереднім предметом порушення митних правил, в сумі 316381,70 гривень,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що в протоколі про порушення митних правил зазначено, що 5 жовтня 2022 року агентом з митного оформлення ФОП ОСОБА_2 відповідно до договору про надання послуг митного брокера №03/06/21 від 03 червня 2021 року було подано ЕМД у режимі ЕК 10 АА та документи: сертифікат якості №170 від 30 травня 2018 року, сертифікат якості №171 від 31 травня 2018 року, інвойс №1/2 від 19 вересня 2022 року, накладна УМВС 46345294 від 05 жовтня 2022 року, Сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №А112.016270 від 05 жовтня 2022 року, контракт №3 від 10 червня 2022 року, додаток №1 від 10 червня 2022 року (до контракту №3 від 10 червня 2022 року) на товар: «Феросиліцій низькокремністий марки МФС-10, фракційний склад 250x250x250мм -68.050 т. Хімічні показники згідно сертифікату якості: партія № 1894 Si-11.0%,Ті-1.2%,А1-1.3%, партія №1895 Si-11.3%,Ті- 1.3%,А1-1.2%, Додаткові хімічні елементи згідно ТУУ 3.02-7-97: Fe- 75,0-88,0%,Сг-0,25-0,35%, Мп-0,15-0,40%,С-1,0-2,0%,Р-0,15-0,20%,S-0,08-0,25%.», загальною вагою нетто - 68050 кг., вартістю - 14290,50 доларів США (522583,58 грн. по курсу НБУ на 05 жовтня 2022 року). ЕМД присвоєно номер UA112080/2022/010847.

Зазначений товар класифікується за кодом згідно з УКТЗЕД , на який встановлено ставка вивізного мита у розмірі 15% від вартості товару. Для експорту у країни Європейського Союзу відсоткова ставка вивізного мита - становить 5%.

В ході проведення перевірки наданих до митного оформлення документів встановлено, що особа, яка зазначена підписантом документів від імені підприємства ПП «НПКО «ТАТА» ОСОБА_3 з 18 квітня 2022 року звільнена з ПП «НПКО «ТАТА». Інвойс №1/2 від 19 вересня 2022 року, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №А112.016270 від 05 жовтня 2022 року. контракт №3 від 10 червня 2022 року, додаток №1 від 10 червня 2022 року (до контракту №3 від 10 червня 2022 року) ОСОБА_3 не підписувались.

Від ФОП ОСОБА_4 отримано пояснення, відповідно до яких, документи для митного оформлення товару за митною декларацією №UA112080/2022/010847 ОСОБА_2 отримала від начальника виробничого відділу ПП «НПКО «ТАТА» ОСОБА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 вчинила дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю товар «Феросиліцій низькокремністий марки МФС-10» шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, а саме інвойсу №1/2 від 19 вересня 2022 року сертифікату з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №А112.016270 від 05 жовтня 2022 року, контракту №3 від 10 червня 2022 року, додатка №1 від 10 червня 2022 року (до контракту №3 від 10 червня 2022 року).

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, адвокат Голіщев В.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає оскаржувану постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням матеріальних та процесуальних норм, а відтак підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що суд безпідставно визнав доказом у справі письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , оскільки вказаний свідок у судовому засіданні не допитувалася, про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень не попереджалась. Отже вважає, що покази даного свідка не можуть бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення. Крім того, письмові пояснення вказаного свідка не містять обов`язкових реквізитів особи та не зазначено, яка посадова особа відібрала дані пояснення. При цьому, стороною захисту було подано клопотання про допит у судовому засіданні свідка ОСОБА_2 , проте допит не відбувся.

Звертає увагу суду, що в матеріалах справи відсутні оригінали документів, які нібито надавалися ОСОБА_1 митному органу.

Посилається на те, що судом не досліджено та не надано правової оцінки у своєму рішенні всім доводам, що були викладені у запереченнях захисника та письмових поясненнях ОСОБА_1 . Зокрема, що ОСОБА_5 була зареєстрована в державному реєстрі, як директор ПП «Наукове-промислове об`єднання « ТАТА» до 31 жовтня 2022 року, та що з початком війни більшість працівників підприємств звільнилась або були переведені на дистанційну форму роботи, тому ОСОБА_1 не була обізнана про звільнення ОСОБА_3 у квітні 2022 року. Крім того, жодних збитків державі чи іншим суб`єктам заподіяно не було.

Зазначає, що відповідно до положень чинного законодавства, власник товару підлягає відповідальності лише у випадку, коли він здійснював декларування або з метою приховування від митного контролю особисто вчиняв будь які дії, що складають об`єктиву сторону правопорушення. Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 декларувала вказаний в протоколі товар.

Акцентує, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, оскільки жодного умислу в діях ОСОБА_1 не було. ОСОБА_1 було подано брокеру ОСОБА_2 подібний, звичний перелік документів, оскільки ПП «НПКО «ТАТА» протягом 2022 року неодноразово здійснювало митне переміщення аналогічного товару.

Щодо стягнення з ОСОБА_1 витрат на зберігання товару, що є безпосереднім предметом порушення митних правил у сумі 316 381, 70 грн. зазначив, що з постанови суду не вбачається, яким саме чином був здійснений вказаний розрахунок. Так, відповідно до договору № 1 від 09.01.2023 року, вилучений митним органом товар був переданий на відповідальне зберігання до ПП «НПКО «ТАТА» з вартістю оплати зберігання у розмірі 1, 20 за 1 календарний рік, а пому підстави для стягнення витрат на зберігання товару відсутні.

Таким чином, апелянт вважає не доведеним наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Просить постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2024 року відносно ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити.

30 квітня 2024 року, до апеляційного суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу від представника Запорізької митниці ОСОБА_6 в яких вона не погоджується з доводами апеляційної скарги.

В обґрунтування своїх заперечень вказала, що судом першої інстанції були здійснення всі можливі процесуальні дії щодо виклику ОСОБА_1 в судове засідання, розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку з неявкою останньою, проте жодних доказів на підтвердження поважності не явки до суду ОСОБА_1 та її захисник не надали. Зазначає, що оскільки пояснення у ОСОБА_2 відібрані 12 жовтня 2022 року, а протокол про порушення митних правил № 0075/11200/22 складений 11 листопада 2022 року, тому була відсутня необхідність у проведенні додаткового опитування ОСОБА_2 за тим самим фактом в ході розгляду справи. На противагу доводам апеляційної скарги щодо відсутності оригіналів документів у справі зазначила, що в матеріалах справи містяться засвідчені копії документів, а всі аркуші сертифікату заповнені відповідно до вимог п. 1 р. 2 Порядку сертифікату: однотипно, чітко та акуратно. Звернула увагу суду, що висновок експерта який міститься в матеріалах справи стороною захисту не оскаржений та відсутні будь-які доводи стосовно його змісту, а доводи щодо відсутності збитків державі є безпідставними та нікчемними. Вказала, що витрати на зберігання майна підтверджується довідкою про витрати митниці у справі про порушення митних правил № 0075/11200/22, яка складена відповідно Наказу МФ України № 731 від 15 червня 2012 року. Просить відмовити у задоволені апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Голіщева В.Ю., постанову суду першої інстанції, залишити без змін.

У судовому засіданні апеляційного суду, адвокат Голіщев В.Ю. підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що постанова суду є незаконною і підлягає скасуванню. Зазначив, що в діях ОСОБА_1 відсутній умисел, вказані документи подавались ОСОБА_1 регулярно кожного місяця 2022 року. Оскільки багато підприємств через воєнний стан працювали дистанційно про звільнення ОСОБА_3 у квітні ОСОБА_1 не була обізнана. В державному реєстрі ОСОБА_5 була зареєстрована як директор ПП «Наукове-промислове об`єднання «ТАТА» до 31 жовтня 2022 року. В матеріалах справи відсутні жодні докази на підтвердження факту підроблення документів ОСОБА_1 .Жодних збитків державі або будь-яким особам не заподіяно.

Представник Запорізької митниці Катрич К.Ю. заперечувала проти апеляційної скарги та зазначила, що ОСОБА_1 на виклик Запорізької митниці та суду жодного разу не з`явилася.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення адвоката Голіщева Ю.В., пояснення представника Запорізької митниці Катрич К.Ю., перевіривши доводи скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, одним із критеріїв якісного судового рішення є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового засідання та оцінені належним чином, а також рішення, в якому наведені достатні мотиви його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Аналізуючи зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності та протокол про порушення митних правил, суддя апеляційного суду вважає, що як головним державним інспектором оперативного відділу управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Запорізької митниці Самойлик О.С. при складанні протоколу, так і суддею під час розгляду справи в суді першої інстанції, вищезазначені вимоги закону дотримані не були, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на відповідні суспільні відносини у сфері державної митної справи.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння, як конкретне адміністративне правопорушення.

Суддя апеляційного суду погоджується з доводами адвоката Голіщева В.Ю. про те, що митним органом не доведено в діях ОСОБА_1 об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого їй правопорушення.

Так, за ч. 1 ст. 483 МК України передбачено відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві дані.

Об`єктивна сторона порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України проявляється у переміщенні або діях, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, яке може виражатись у поданні органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск предметів через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, товарно-супровідні документи, дозвіл відповідних державних органів тощо.

Документами, що містять неправдиві дані, є такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості предметів, щодо їх відправника чи одержувача, щодо держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, тощо не відповідають дійсності: - недійсні документи, тобто документи, що втратили юридичну силу.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України.

Пленум Верховного Суду України в пункті 6 Постанови «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» №8 від 03.06.2005 (зі змінами) вказав, що підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів. Незаконно одержаними слід визнавати документи, які особа отримала за відсутності законних підстав або з порушенням установленого порядку. Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.

Так, згідно з протоколом про порушення митних правил №0075/11200/22 від 11 листопада 2022 року, в провину ОСОБА_1 поставлено те, що вона вчинила дії, спрямовані на переміщення товарів, через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 Митного кодексу України.

Разом з тим, на переконання судді апеляційного суду, митним органом належним чином не з`ясовано та не встановлено причетність ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Так з матеріалів провадження та письмових пояснень ОСОБА_2 слідує, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 на підставі Договору від 03.06.2021 року № 03/06/21 про надання послуг митного брокера, який укладено між ФОП ОСОБА_2 та Приватним підприємством «Наукове промислово-комерційне об`єднання «ТАТА» подала до митного поста «Запоріжжя» Запорізької митниці митну декларацію для митного оформлення товару: «Феросиліцій низькокремністий марки МФС-10», вагою 68050 кг. Відправником товару є ПП «НПКО «ТАТА».

Документи для митного оформлення товару вона отримала від громадянки ОСОБА_1 електронною поштою. Оригінали документів представниками підприємства їй не наддавались.

Для цілей митного оформлення ФОП ОСОБА_2 надано до митного поста «Запоріжжя» Запорізької митниці документи, необхідні для митного контролю, які підписані генеральним директором ПП «НПКО «ТАТА» громадянкою ОСОБА_3 та завірені печаткою ПІ «НПКО «ТАТА»:

- сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 05.10.2022 року № A112.016270;

- рахунок-фактура № 1/2 від 19.09.2022 року;

- контракт № 3 від 10.06.2022 року, укладений між ПП «НІКО «ТАТА» в особі генерального директора ПП «НПКО «ТАТА» ОСОБА_3 та польською компанією РЕС «UNIVERSAL»;

- додаткова угода б/н до контракту № 3 від 10.06.2022 року.

З письмових пояснень ОСОБА_3 вбачається, що в період з 27.02.2022 року до 18.04.2022 рік, вона находилась на лікарняному у зв`язку із переломом правої руки та в період перебування на лікарняному вона ніяких документів не підписувала. З 18.04.2022 року на ПП «НПКО «ТАТА» вона не працює у зв`язку зі звільненням та з 27.02.2022 року вона не підписувала жодного документа ПП «НОКО «TATA» зокрема, не підписувала: сертифікат EUR.1 № А112.016270, заяву на видачу даного сертифікату, декларацію от експортера від 5 жовтня 2022 року, декларацію постачальника товарів, які не мають преференційного статусу від 21 вересня 2022 року, рахунок-фактуру 1/2 від 19 вересня 2022 року, контракт № 3 від 10 червня 2022 року; додаткову угода б/н до контракту № 3 від 10 червня 2022 року.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не мала умислу на переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, оскільки ФОП « ОСОБА_2 » до митного оформлення було подано необхідні для митного контролю документи, згідно з поданою електронною декларацією. Від зазначених дій жодних збитків державі або інших особам не заподіяно, жодних претензій щодо товару, його кількості, найменування у митних органів не виникло, що підтверджено безпосередньо представником митниці в судовому засіданні апеляційного суду під час розгляду цієї справи.

Між тим суддя апеляційного суду вважає слушними доводи апелянта щодо неналежності та недопустимості висновку експерта №-0035 від 13 лютого 2023 року, оскільки вказаний висновок не містить жодної чіткої відповіді на поставлені питання та фактично складається з ймовірних припущень підписання документів не ОСОБА_3 , а іншою особою з наслідуванням.

При цьому, вказаний висновок викликає сумніви у його правильності та неупередженості, оскільки проведений експертом Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, який досліджував приналежність підпису громадянки ОСОБА_3 за копіями документів, що фактично унеможливлює отримання об`єктивного висновку.

Враховуючи викладене, матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_1 будь-яких дій, що утворюють об`єктивну сторону складу порушення митних правил з огляду на те, що ОСОБА_1 були надані ФОМ « ОСОБА_2 » всі необхідні для митного контролю документи, згідно з поданою електронною декларацією, які остання і подала по митного органу.

Отже, митним органом не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю товару, шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, а висновок митниці про підроблення документів чи одержання документів незаконним шляхом, що були надані ФОП « ОСОБА_2 » громадянкою ОСОБА_1 для подальшої подачі їх до митного контролю як підстави для переміщення товару, не базується на допустимих доказах, а є лише припущенням.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідна позиція Конституційного Суду України узгоджується з правовими позиціями Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Зокрема, у рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», Європейський Суд зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що, якщо за вчинення адміністративного правопорушення, передбачена, крім іншого, така санкція, як конфіскація майна, таке інкриміноване діяння має характер кримінального, що, в свою чергу, говорить про необхідність забезпечення і дотримання процедурних гарантій, визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 62 Конституції України, яка передбачає, що «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь», відсутні підстави для обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.483 МК України.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, на переконання судді апеляційного суду, приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні інкримінованого порушення митних правил та накладення стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі.

Враховуючи вищенаведене, суддя апеляційного суду дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою і підлягає скасуванню, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України - закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Голіщева В.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 522583,58 гривень, конфісковано у ПП «НПКО «ТАТА» в дохід держави Феросиліцій низькокремністий марки МФС-10 вагою 68050 кілограмів, які було вилучено згідно протоколу про порушення митних правил №0075/11200/22 від 11 листопада 2022 року, які знаходяться на зберіганні в Запорізькій митниці, стягнуто витрати на зберігання товару, що є безпосереднім предметом порушення митних правил, в сумі 316381,70 гривень, скасувати.

Постановити нову постанову апеляційного суду, якою закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 КУпАП, через відсутність складу і події правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 334/1406/23