Код суду 233 № 233/2165/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 року суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Леміщенко О.О., при секретарі Холод М.В., за участю захисника Мамонова А.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Покровськ Донецької області, є громадянином України, має середню освіту, одружений, проходить військову службу на посаді навідника у військовій частині НОМЕР_1 , військове звання солдат, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

10 квітня 2024 року о 10-10 год. на 56 км автодороги Словянськ-Донецьк-Маріуполь водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 110206 д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу або у медичному закладі категорично відмовився.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, який регламентує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї вини у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав та пояснив, що він не керував транспортним засобом, а приїхав забрати його з того місця, де його залишили побратими через поломку. Пояснення в протоколі, які він написав, не відповідають дійсності, їх він написав через те, що працівники поліції заплутали його і він розгубився.

Захисник Мамонов А.А. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свою позицію виклав у письмовому клопотанні, в якому зазначив, що працівниками поліції в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а не в стані алкогольного сп`яніння, як то передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та п. 2.9.а ПДР, тобто ОСОБА_1 притягують до адміністративної відповідальності за дії, що не передбачені диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП; на відеозаписі не зафіксовано присутність свідків під час висловлювання працівником поліції пропозиції ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння; долучений до протоколу відеозапис не є безперервним і триває всього 02 хв. 03 сек., тому не може бути взятий до уваги як належний і допустимий доказ; відсутні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Вислухавши ОСОБА_1 , захисника Мамонова А.А., дослідивши протокол та додані до нього докази, встановлено наступне.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №677387 від 10 квітня 2024 року обставини підтверджуються:

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення, де він власноруч зазначив: «10.04.202 р. керував авто, в алкотестер драгер дути не буду, в лікарню не поїду»;

- направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10 квітня 2024 року;

- актом прийому-передачі транспортного засобу від 10 квітня 2024 року, відповідно до якого транспортний засіб ЗАЗ 110206 був переданий військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 ;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1871885 від 10 квітня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП (водій керував транспортним засобом і був не пристебнутий ременем безпеки) та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн;

- відеозаписом на оптичному диску.

Під час перегляду відеозаписів встановлено, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування транспортним засобом ЗАЗ 110206 д.н.з. НОМЕР_2 з непристебнутим ременем безпеки, на пропозицію працівника поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, проїхати в медичний заклад для проходження такого огляду також відмовився, після чого, йому були роз`яснені наслідки такої відмови.

Згідно з довідкою начальника САП Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області капітана поліції Єпіхіної В., долученої до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 протягом року не притягався до адміністративної за ст. 130 КУпАП; отримував посвідчення водія НОМЕР_3 від 12 грудня 1998 року, видане Красноармійським МРЕВ ДАІ.

Враховуючи викладене, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, знайшла своє підтвердження зібраними доказами, і його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому суддя не бере до уваги заперечення самого ОСОБА_1 та його захисника Мамонова А.А. з наступних підстав.

Так, по-перше, ОСОБА_1 органом поліції не інкримінується порушення п. 2.9.а ПДР, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тому незрозумілим є посилання захисника на допущені порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в цій частині. Згідно з фабулою адміністративного правопорушення, викладеною у протоколі, ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що цілком відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

По-друге, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП «огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення». Відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року (в ред. від 20.01.2023 року) «У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду». Таким чином, оскільки під час висловлювання ОСОБА_1 працівниками поліції вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічних засобів або в медичному закладі була застосована відеофіксація, потреби в залучення свідків не було.

По-третє, неповнота відеозйомки події не тягне за собою визнання цього доказу недопустимим, оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП показання технічних приладів, що мають функції кінозйомки, є лише одним із доказів та не має переважного значення у доказуванні. В той же час сам ОСОБА_1 своїми письмовими поясненнями у протоколі підтвердив, що дійсно керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі. При цьому також необхідно звернути увагу на те, що відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками не заперечував факту керування транспортним засобом; під час спілкування як працівник поліції, так і сам ОСОБА_1 поводилися спокійно і розсудливо, доказів того, що з боку працівників поліції здійснювався будь-яких тис на ОСОБА_1 суду не надано. Більше того, як пояснив ОСОБА_1 в судовому засіданні, ним не було оскаржено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом будучі непристебнутим ременем безпеки, що само по собі свідчить про визнання ним такої обставини, як керуванням транспортним засобом.

Вчетверте, як вже було зазначено вище, факт керування ОСОБА_1 підтверджується сукупність досліджених в судовому засіданні доказів, яких на думку судді достатньо для встановлення в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 10 КУпАП.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, вважаю за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами в розмірі та на строк, передбачені санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, що буде сприяти виконанню вимог ст. 23 КУпАП, згідно з якою метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, враховуючи положення ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 605,60 грн, оскільки суду не надано доказів того, що правопорушення скоєне ним під виконання обов`язків військової служби.

Керуючись ст. ст. 24, 25, 27, 30, 33, 130, 283 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме: 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Штраф слід перерахувати на рахунок (IBAN) UA0005001, отримувач - Донецьке ГУК/м.Донецьк/21081300, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37967785, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), ККДБ 21081300; призначення платежу: протокол ААД №677387 від 10.04.2024 року.

У разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі, тобто у сумі 34000 (тридцять чотири тисячі) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, який слід перерахувати на рахунок (IBAN) UA0005692; отримувач коштів - Донецьке ГУК/Костянтинів. МТГ/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ)- 37967785; банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.податків); призначення платежу: *;101; ________ (реєстраційний номер облікової картки платника податків-фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України, у разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців після набрання нею законної сили.

Суддя О.О. Леміщенко