Номер провадження 3/521/6493/24
П О С Т А Н О В А

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

07 серпня 2024 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі головуючого судді Гарського О.В., із секретарем судового засідання Шагака О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 1189/2024 від 27.06.2024 року у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в с. Іваньки, Маньківського району, Черкаської області, громадянки України, має вищу економічну освіту, працює на посаді головного спеціаліста Головного Управління пенсійного фонду України в Одеській області, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Сторони справи про адміністративне правопорушення, які приймали участь у судовому розгляді: прокурор ОСОБА_2 ; особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Формулювання обставин, які визнані суддею доведеними.

1.1. ОСОБА_1 будучи головним спеціалістом відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, являючись суб`єктом, на якого поширюються дії ЗУ «Про запобігання корупції», несвоєчасно, 11.03.2024 року, подала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування за період неохоплений раніше поданими деклараціями, чим порушила вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

1.2.Дії ОСОБА_1 , суддя кваліфікує за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

2.Позиції сторін у справі.

2.1.Прокурор в судовому засіданні просила визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні корупційного правопорушення та накласти на неї стягнення у вигляді штрафу.

2.2. ОСОБА_1 надала судді свої пояснення, визнавши факт несвоєчасного подання декларації. Разом з тим, просила прийняти таке рішення, щоб її не позбавили роботи. Не заперечувала сплатити штраф.

3.Докази на підтвердження встановлених суддею обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

3.1.Дослідивши протокол та додані до нього матеріали, допитавши ОСОБА_1 вислухавши думку прокурора, суддя вважає, що ОСОБА_1 підлягає звільненню від адміністративної відповідальності в зв`язку з малозначністю правопорушення, з наступних підстав.

3.2.Перше на що треба звернути увагу, що вказана справа не є спірною. Жодних обставин сторонами не оспорюється. ОСОБА_1 визнала факт несвоєчасного подання декларації і з цього приводу пояснила наступне. Протягом 8 років вона працювала у Територіальному управлінні Державної судової адміністрації України в Одеській області, головним спеціалістом. 14.06.2023 року звільнилась за власним бажанням, оскільки так склались сімейні обставини. У вказаний проміжок часу дія Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року (із змінами та доповненнями), в частині фінансового контролю (Подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) була зупинена, в зв`язку з воєнним станом. Після відновлення декларування Законом у вересні 2023 року, вона вже не працювала у судовій адміністрації. Лише у березні 2024 року їй зателефонували з колишньої роботи, що потрібно подати декларацію, що вона і зробила 11 березня 2024 року. Пояснила пропуск строку подачі декларації, звичайною неуважністю до Закону та тим фактом, що після звільнення довго шукала роботу. Коли влаштувалась в пенсійний фонд, забула про декларування.

3.3.Викладені обставини безспірно підтверджують встановлений факт не подання декларації ОСОБА_1 , яка відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року /із змінами станом на 27.06.2024 року/ є суб`єктом, на якого поширюються вимоги вказаного антикорупційного Закону. Загальний пропуск строку не подання декларації становить 1 місяць 11 днів.

3.4.Відповідно постає лише питання адміністративного стягнення, яке за загальними правилами становить штраф від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (від 850 гривень до 1700 гривень).

3.5.За змістом штраф не є суттєвим, як форма стягнення, а фактично покарання. Натомість наслідки у вигляді притягнення особи до адміністративної відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією в Україні має такі масштаби, що людина втрачає право працювати у державній службі назавжди; робота у приватних товариствах також ставиться під сумнів, оскільки достатньо велика кількість роботодавців досить прискіпливо перевіряють працівників і їх репутацію.

3.6.Так справді, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 84 ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 року, підставами для припинення державної служби у разі втрати державним службовцем права на службу (серед іншого) є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за пов`язане з корупцією правопорушення, яким на особу накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, що пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

3.7.Закон не передбачає втрати такої служби у випадку накладення штрафу. Разом з тим, таке рішення підлягає внесенню до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення. За відомостями, які зазначені навіть на сайті НАЗК, потрапити в цей реєстр для людини загроза для її репутації. Крім того, за законом «Про державну службу» прізвище особи в реєстрі означає, що вона не може вступити на державні посади протягом трьох років з дня набрання законної сили відповідного рішення суду.

3.8.Тобто обтяження, які слідують за постановою судді у вказаній справі все ж мають занадто негативні наслідки для людини.

3.9.Вже неодноразово мною проводилась думка у рішеннях1, що ключовою метою декларування доходів та майна публічних посадових осіб є запобігання незаконному збагаченню або врегулювання конфлікту інтересів. У даному випадку незаконне збагачення не у кримінально правовому аспекті, а як дії посадової особи, що передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення.

3.10.У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень законів України «Про засади запобігання та протидії корупції», «Про відповідальність юридичних осіб за вчинення корупційних правопорушень», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення» (справа про корупційні правопорушення та введення в дію антикорупційних законів) від 06.10.2010 року № 1-27/2010, судом серед іншого проведена думка, що корупційна діяльність безпосередньо пов`язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов`язків. Зазначене може прирівнюватися до давання чи отримання хабара, зловживання службовим становищем чи впливом, сприяння відмиванню отриманих від корупційних злочинів доходів, їх приховуванням, розкраданням чи нецільового використання майна, перешкоджання здійсненню правосуддя, а також незаконного збагачення як значного збільшення доходів, яке перевищує законні доходи особи і яке вона не може раціонально обґрунтувати, тощо.

3.11.Незаконне збагачення передбачає значне збільшення активів державної посадової особи, яке перевищує її законні доходи, які вона не може раціонально обґрунтувати.

3.12.У даній справі, ми можемо побачити, що ОСОБА_1 винувата лише в тому, що вчасно не подала відповідну форму декларації про майновий стан, яку вона повинна була подати у зв`язку із припиненням діяльності на державній службі. Поліцією та прокуратурою не встановлені, наприклад, факти незаконного збагачення, або факт неподання такої декларації з метою приховати незаконні статки. Відповідно порушення, вчинене ОСОБА_1 є занадто формальним, занадто канцелярським та умовним. Є очевидним, що у даному випадку мова може йти лише про відсутність дисциплінованості у особи, тобто певного порядку поведінки, яка передбачає сумлінне ставлення до виконання всіх Законів, нормативних актів та загальновідомих правил. Звільнившись з попереднього місця роботи у державній службі, ОСОБА_1 легковажно віднеслась до вимог закону, які покладали на неї обов`язок здійснити подачу декларацію про майно після звільнення.

3.13.«Не від кого не можна вимагати, щоб він не робив помилок, але можна вимагати, щоб кожен, хто зробив помилку, негайно в ній зізнавався та її виправляв…»2 . Саме таке розумне твердження здійснено видатним юристом, засновником криміналістики ОСОБА_3 . ОСОБА_1 не відпиралась від вчиненого, не лукавила та не була нещирої у час, коли виявилась помилка. Вона одразу зізналась та навіть хотіла сплатити штраф. При цьому продовжуючи не розуміти, всі негативні наслідки від притягнення її до такого виду адміністративної відповідальності.

3.14.Навряд чи законодавець, встановлюючи вказану норму, мав на меті переслідувати громадян України, державних службовців виключно заради самого факту порушення вимог фінансового контролю. Очевидно, мета була зобов`язати всіх суб`єктів декларування дотримуватись обов`язку декларування свого майна і доходів, задля контролю способу життя.

3.15.Як встановлено суддею, ОСОБА_1 живе суворо за кошти, що їй сплачує держава. Звільнилась з Територіального управління Державної судової адміністрації вочевидь не тому що мала достатню заробітну плату та соціальні умови праці, а навпаки. У пошуках вищого заробітку, намагалась змінити роботу. Зараз працює у пенсійному фонді Одеської області і отримує заробітну плату у сумі приблизно до 13 000 гривень. Відповідно знаходиться знову на посаді державної служби і є суб`єктом декларування. Жодних порушень фінансового контролю до вказаного випадку та після нього не допускала.

3.16.За обставинами життя ОСОБА_1 , встановлено також, що 13 років тому в неї помер чоловік. Вона сама виховувала доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 . Хоча донька отримала вищу освіту, однак влаштуватись на роботу не може. Основний і єдиний заробіток в сім`ї здійснює ОСОБА_1 .

3.17.Таким чином, зважуючи на терезах правосуддя фактичні обставини порушення та можливе стягнення і головне його наслідки для людини, суддя вважає, що накладення будь-якого стягнення на ОСОБА_1 буде несправедливим. Слід враховувати, що держава фактично не понесла жодних негативних юридичних наслідків, оскільки хоча і з запізненням (на один місяць та одинадцять днів), однак отримала інформацію щодо статків державного службовця. Натомість для ОСОБА_1 юридичні наслідки після притягнення до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення будуть на думку судді занадто суворі та не справедливі, оскільки окрім санкції у вигляді штрафу, до особи можуть бути застосуванні обмеження у вигляді позбавлення права на державну службу, репутаційні ризики завдяки внесенню до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, перешкоди для службової кар`єри, проблеми з працевлаштуванням (в тому числі проблеми з проходженням спецперевірки для державних службовців). До цього необхідно ще додати той фактор, що сама ОСОБА_1 знаходиться у віці 54 роки (майже 55 років); ринок праці, як відомо має досить сувору конкуренцію, а тому, як правило, на роботу можуть приймати більш молодих та амбіційних людей. ОСОБА_1 , у випадку звільнення з місця останньої роботи (з посади державної служби), може назавжди втрати можливість працевлаштування на роботу з посадою, яка відповідає рівню кваліфікації останньої; а її вік створить суттєві перешкоди у конкуренції при прийомі на нову роботу. Тобто, складнощі для ОСОБА_1 можуть бути непоправними.

3.18.Не можна визнати пропорційним порушення строку подачі декларації на декілька днів (навіть місяць) з позбавленням особи роботи. Тяжкість безпосередніх дій ОСОБА_1 не є такою, що викликає необхідність застосування всіх наявних адміністративних процедур держави, тільки з єдиною метою, щоб позбавити особу роботи в державній службі, навіть в умовах недотримання нею загального строку подання декларації.

3.19.Окрім того, відомо, що будь-яке переслідування або в адміністративному порядку або в кримінальному у будь-якому випадку у людині яку переслідують, залишає в пам`яті дуже сильні враження про помилку, яку вона вчинила, оскільки як відомо держава через свої правоохоронні органи досить жорстко реагує на порушення вимог таких правоохоронних інтересів. Переконаний, що ОСОБА_1 урозуміла всі небезпечні наслідки своєї неуважності та недбалості по відношенню до вимог законів фінансового контролю і в подальшому не буде допускати такого виду порушення.

3.20.Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

3.21.Принцип законності ґрунтується на ідеї, що закон повинен попереджати перш, ніж карати. По-друге, вказаний принцип ґрунтується на демократичній вимогі про обмеження влади законом.

3.22.Законність в змозі приймати формальний і матеріальний зміст. Дотримання формальної законності передбачає наявність закону, а матеріальна законність означає відповідність закону вищим нормам (Конституційним, міжнародному праву та інш.), а також відповідність процесуальних дій - закону.

3.23.Дослідивши обставини вказаної адміністративної справи, в змагальній судовій процедурі, суддя прийшов до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Вказане судове рішення буде очевидним попередженням особі про недопустимість в подальшому допускати подібні порушення вимог Закону.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність.

4.1.Обставиною, що пом`якшує відповідальність є скоєння особою правопорушення вперше, а також малозначність правопорушення.

4.2.Обставин, що обтяжують відповідальність, під час судового розгляду не встановлено.

5.Судовий збір. Положення закону яким керувався суддя.

5.1.Закриваючи провадження по справі, суддя не стягує судовий збір, відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI.

5.2.При винесені постанови суддя керується ст. 22, 283, 284, КУпАП.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки судді.

1.1.Звільнити від адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за малозначністю правопорушення.

1.2.Зробити ОСОБА_1 усне зауваження та попередити про недопустимість в подальшому здійснення подібних правопорушень.

2.Строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження.

2.1.Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП та особою щодо якої її винесено.

2.2.Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

2.3.Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

2.4.Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

С У Д Д Я: ОСОБА_4

[1]Ганс Гросс, «Порадник для судових слідчих як система криміналістики», 1908 р., Частина 1, арк. 24.

1 Наприклад Постанова від 3.11.2020 року Справа № 521/26256/20, Провадження № 3/521/6377/20.

2 Ганс Гросс, «Порадник для судових слідчих як система криміналістики», 1908 р., Частина 1, арк. 24.