г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3256/24
Номер провадження 3/213/1636/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Нестеренко О.М., розглянувши матеріали Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , молодшого сержанта ВЧ НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.17215 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

24.07.2024 до суду надійшов Протокол про вчинення військового адміністративного правопорушення № 29 від 24.07.2024, за змістом якого: молодший сержант ОСОБА_1 , являючись командиром 2 штурмового взводу 2 штурмової роти в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), діючи в умовах воєнного стану, з 10.07.2024 по 15.07.2024 не виконував своїх службових обов`язків, а саме: не відповідав за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу взводу, не відповідав за підтримання внутрішнього порядку у взводі, не стежив за додержанням військовослужбовцями військової дисципліни у взводі, їх зовнішнім виглядом, виконанням правил носіння військової форми одягу, правильним припасуванням спорядження, обмундирування, взуття та за додержанням правил особистої гігієни, чим вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 17215 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що призвело до підриву боєздатності і боєготовності 2 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що з 10.07.2024 по 15.07.2024 самовільно залишив військову частину, тому що потребував термінового відвідування матері, яка тяжко захворіла та потребувала операції. Про даний факт командуванню військової частини не доповідав. Однак пояснив, що призначив заступника на час відсутності та був на телефонному зв`язку. ОСОБА_1 повідомив, що 14.07.2024 вийшов на зв`язок та 15.07.2024 добровільно повернувся з СЗЧ, про що наявна довідка-доповідь № 03-19/1513 від 16.07.2024 у матеріалах справи. Факту відсутності на службі не заперечував, однак не вбачає недбалого ставлення до своїх службових обов`язків.

ІІ. Нормативний акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, будучи центральним нормативно-правовим актом, що регулює суспільні відносини по притягненню до адміністративної відповідальності, передбачає застосування адміністративного стягнення за недбале ставлення військової службової особи до військової служби з кваліфікуючою ознакою - вчинення діяння в умовах особливого стану, відповідно до ч. 2 ст. 17215 цього Кодексу.

ІІІ. Оцінка доказів, мотиви суду та прийняте у справі рішення.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, оцінивши письмові докази при всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст.17215 КУпАП.

Відповідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Об`єктивна сторона правопорушення, визначеного ч.2 ст.17215 КУпАП, передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби). Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.

Вказане корелюється із позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.05.2021 року у справі № 185/12161/15-к. Так, при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

Обсяг службових обов`язків військовослужбовця міститься, зокрема, у ст. ст. 11, 16, 17 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Так, статтею 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено перелік загальних обов`язків. Статтею 16 цього Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами ЗСУ, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Однак, саме тільки посилання на загальні положення Статуту внутрішньої служби ЗСУ при визначенні обов`язків військової службової особи є недостатнім для констатації наявності складу об`єктивної сторони цього адміністративного правопорушення.

При визначенні сфери службової недбалості слід установити межі службової компетенції службової особи та конкретне коло її повноважень. З цього випливає необхідність установлення конкретних обов`язків, які покладалися на конкретну військову службову особу та які з цих обов`язків не виконані чи виконані неналежним чином, а також які нормативні положення порушені суб`єктом правопорушення.

Слід ураховувати, що відповідальність настає лише в тому разі, коли військова службова особа була не лише зобов`язана, а й мала реальну можливість діяти відповідним чином та виконати свої службові обов`язки в повному обсязі.

Протокол про військове адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , містить узагальнений деперсоналізований перелік службових обов`язків. Незважаючи на те, що статті 11, 12, 16, 17 Статуту внутрішньої служби ЗСУ містять у собі цілий ряд обов`язків, у протоколі не конкретизовано, в чому саме виразилось недбале ставлення до військової служби. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_1 мав реальну можливість виконати ті чи інші обов`язки, але через недбале чи несумлінне ставлення до них їх не виконав.

Самовільне залишення військової частини ОСОБА_1 , про що є довідка-доповідь та рапорт у матеріалах справи, не входить до ознак об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення.

Факт відсутності військовослужбовця в пункті постійної дислокації військової частини не є тотожним невиконанню чи неналежному виконанню службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

За таких обставин, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 17215 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достатніми доказами по справі.

Керуючись приписами ч. 2 ст. 255 КУпАП, з якої вбачається, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, суд самостійно не може збирати докази по справі.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене, роблю висновок, що на підставі долучених до протоколу доказів неможливо встановити вину ОСОБА_1 в недбалому ставленні до військової служби, а тому, відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі зазначеного, керуючись ст.11, ч.2 ст.17215, ст. ст. 23, 33, 245, 247 252, 280, 283-284, 288-289 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 17215 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.М. Нестеренко