Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

за участю

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 Лялюги Л.В.,

потерпілої ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Ротмістрівка Смілянського району Черкаської області, громадянина України, із вищою освітою, розлученого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, до адміністративної відповідальності за вчинення однорідного правопорушення протягом року не притягувався, не судимого, працюючого на посаді майстра у ДКП «Луцьктепло», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.06.2024 року ОСОБА_1 визнанно винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 (сто сімдесят) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 14.05.2024 року близько 20:00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме: ображав її нецензурною лайкою та штовхав, забрав у неї телефон, чим завдав шкоди її психічному та фізичному здоров`ю. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КпАП України (а.с.27-28).

Не погоджуючись із постановою судді особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова прийнята з неправильним встановленням дійсних обставин справи всупереч наявним доказам. Вказує на те, що твердження суду першої інстанції не відповідає дійсності і поясненням його та потерпілої, даних в ході розгляду справи. Жодного насильства він щодо ОСОБА_2 не вчиняв і не мав такого наміру, між ними сталось чергове непорозуміння, до ОСОБА_2 він не доторкався, не ображав її, хіба що наголошення на її обов`язку годувати дітей вона сприймає як образу та домашнє насильство.

Вказує на те, що між ним та ОСОБА_2 протягом певного часу існує конфлікт з приводу її безвідповідального ставлення до дітей, в ході якого вони обоє висловлюють своє незадоволення один одним, однак при цьому ознаки домашнього насильства відсутні.

Таким чином, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КпАП України, враховуючи, що в діях відсутні ознаки притаманні домашньому насильству, а наявні ознаки конфліктної ситуації між ними.

Таким чином, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ним адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження, оскільки невід`ємною складовою інкримінованого адміністративного правопорушення повинно бути таке насильство, яке проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, яке могло завдати чи завдало шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Крім того, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено об`єктивними доказами, а не самими лише поясненнями потерпілої, які до того ж суперечать іншим матеріалам (дзвінок з телефону, який він начебто утримував). З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення фізичного чи психологічного насильства в розумінні вимог ст.173-2 КпАП України та ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (а.с.30-33).

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; потерпілу, яка заперечила доводи апеляційної скарги; приходжу до наступного висновку.

У відповідності до ч.7 ст.294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КпАП України, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.

Частиною першою статті 173-2 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, тощо.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до положень ст.1 Закону України № 2229-VIII від 07.12.2017 року «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який набрав чинності із 07.01.2018 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Так, незважаючи на невизнання притягнутою особою своєї вини, вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 843428 від 14.05.2024 року, складеним інспектором СРПП ВП № 3 (м. Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській області капітаном поліції Давиденком О.В. відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КпАП України (а.с.1);

-терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА № 398545 від 14.05.2024 року, складеним відносно ОСОБА_1 , яким останньому встановлено заборону в будь-який спосіб контактувати із ОСОБА_2 . Терміновий заборонний припис видано строком на 5 діб (а.с.2);

-електронним рапортом щодо реєстрації повідомлення ОСОБА_2 на службі «102» з приводу вчинення щодо неї 14.05.2024 року о 19:42 години її колишнім чоловіком домашнього насильства (а.с.4);

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.05.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_2 просила притягнути її чоловіка ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення останнім домашнього насильства (а.с.5);

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 14.05.2024 року, відповідно до яких ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї колишньої дружини (а.с.6);

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.7).

-формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 14.05.2024 року, складеним по відношенню до ОСОБА_1 , як кривдника, та ОСОБА_2 як потерпілої особи (а.с.22).

Згідно довідки, складеної заступником начальника ВП № 3 (м.Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській області Демчук О. від 22.05.2024 року вбачається, що відповідно до інформаційної підсистеми «Адмінпрактика» інформаційно-комунікаційної підситеми інформаційного порталу Національної поліції України у продовж року на громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , працівниками полції не складались протоколи та постанови про адміністративне правопорушення (а.с.9).

Судом першої інстанції відно взято до уваги ту обставину, що ОСОБА_1 особисто визнав той факт, що між ним та ОСОБА_2 , 14.05.2024 року близько 20:00 години, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , виник конфлікт, у ході якого останній забрав у колишньої дружини телефон, який остання не мала можливості самостійно відібрати у нього через гендерну та фізіологічну різницю між ними.

Дані обставини поряд з поясненнями потерпілої, вказують на те, що ОСОБА_1 дійсно своїми діями призвів до вчинення домашнього насильства, ОСОБА_2 беззаперечно перебувала у статусі постраждалої особи.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши обставини, які зазначені в апеляційній скарзі, та на переконання апелянта слугують підставами для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає їх такими, що не знайшли свого підтвердження.

Тому місцевий суд прийшов до обґрунтованого переконання, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 .

Також слід зазначити, що суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпеки, наслідки вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та прийшов до вірного висновку про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у межах санкції ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Вказана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в скоєнні нових адміністративних правопорушень, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

Таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст.294 КпАП України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.