Справа№464/3727/24
пр.№ 3/464/1646/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2024 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Тімченко О.В., розглянувши справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.ст.124, 130 ч.1 КУАП,

у с т а н о в и л а :

До суду надійшли дві справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.124 КУАП, та такі розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), то відповідно до ст.36 КУАП суддя об`єднує справи № 464/3727/24 та № 464/3728/24 в одне провадження. Відповідно до Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України у разі об`єднання судових справ (матеріалів кримінального провадження) в одну їй присвоюється єдиний унікальний номер тієї з об`єднаних справ (матеріалів), яка надійшла до суду першою. Тому суддя об`єднаній присвоює № 464/3727/24.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 815645, складеного Управлінням патрульної поліції у Львівській області 18 травня 2024 року, ОСОБА_1 18 травня 2024 року о 10.50 год по вул.Пасічна,160 у м.Львові керувала автомобілем марки «Опель» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовилася, чим порушила п.2.5 ПДР України та скоїла правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 815644, складеним Управлінням патрульної поліції у Львівській області 18 травня 2024 року, ОСОБА_1 18 травня 2024 року о 10.50 год по вул.Пасічна, 160 у м.Львові керувала автомобілем марки «Опель» номерний знак НОМЕР_1 , не була уважною, не слідкувала за дорожньою обстановкою, не дотрималася безпечної дистанції, унаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «Опель» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , завдавши механічних пошкоджень, чим порушила п.п.2.3б, 13.1 ПДР України та скоїла правопорушення, передбачене ст.124 КУАП.

Дослідивши докази по справі, суддя дійшов наступного висновку.

У ст.280 КУАП закріплено обов`язок орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з п.1 ст.247 КУАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Саме такий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 240/12/17, яка у порядку ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підлягає урахуванню при застосуванні норм права.

Положеннями ч.1 ст.130 КУАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою відповідальність за ст.124 КУАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правовою допомогою адвоката Тимощука О.І., які при розгляді справи у суді просять провадження у справі закрити за відсутності факту керування ОСОБА_1 автомобілем. Ствердила, що за кермом перебувала ОСОБА_3 , поруч в якості пасажира був знайомий ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_5 , вона знаходилася в якості пасажира на задньому сидінні за водієм ОСОБА_3 , а син ОСОБА_3 - поруч з нею позаду ОСОБА_5 .

Суддею установлено, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували перебування ОСОБА_1 18 травня 2024 року о 10.50 год по вул.Пасічна, 160 у м.Львові за кермом автомобіля марки «Опель» номерний знак НОМЕР_1 , виходячи із наступного.

Відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції від 18 травня 2024 року, долученим до справи та відтвореним, зафіксовано автомобіль «Опель» після дорожньо-транспортної пригоди. Факт перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля під час руху встановити не виявляється можливим.

У суді свідок ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована АДРЕСА_1 ), будучи попередженою про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань за ст.384 КК України, категорично ствердила, що саме вона, а не ОСОБА_1 , керувала автомобілем «Опель», тому одразу після вчиненого нею ДТП підходила до потерпілої і намагалась залагодити ситуацію без працівників поліції; саме вона була найактивнішою при складенні протоколів про вчинення адміністративного правопорушення, що зафіксовано на відео, побоялася одразу зізнатися поліції у вчиненому, а пізніше такі вже було складено. Вона розуміє наслідки даних нею показань, в тому числі і щодо відшкодування заподіяної нею потерпілій шкоди.

Допитані в якості свідків: інспектор УПП у Львівській області Піхур Андрій Романович та поліцейський УПП у Львівській області Каблучков Олег-Михайло Ігорович, які складали протоколи про адміністративні правопорушення, не змогли чітко та однозначно пояснити підстави складення протоколів стосовно ОСОБА_1 , адже ні потерпілою ОСОБА_2 , ні відеозаписами достеменно не стверджувався факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 ; на проглянутих ними відео з камер відеоспостереження ЦБМ водієм транспортного засобу була особа з оранжевими нігтями, яка тримала кермо, а поруч сидів пасажир в одязі з червоними лампасами, як в подальшому встановили чоловічої статі; при складанні протоколів і відібранні пояснень у свідка між собою не спілкувалися.

Саме з таким кольором покриття були нігті свідка ОСОБА_3 , про що вона надала показання.

Підстав недовіряти показанням даних свідків не встановлено, зазначене підтверджується відео з камер нагрудних знаків вказаних свідків, що долучене до матеріалів справи; докази, які б доводили протилежне, відсутні.

Протоколи про адміністративне правопорушення, направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, рапорти, постанова патрульної поліції, схема дорожньо-транспортної пригоди (не підписана ОСОБА_1 ) та за відсутності інших доказів не є безумовними та беззаперечними доказами, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності вини особи, а є односторонніми актами службової особи працівника поліції.

Письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 не виступають належними доказами, адже однозначно не вказують на водія автомобіля «Опель», адже з долученого до матеріалів справи відео з камер нагрудних знаків потерпіла стверджує, що не бачила, хто перебував за кермом автомобіля, що здійснило зіткнення з її транспортним засобом, саме поліцейські намагались переконати потерпілу у тому, хто був за кермом.

Інші письмові, електронні докази чи пояснення свідків у матеріалах справи відсутні.

Аналіз наведених вище доказів у сукупності та взаємозв`язку не дає достатніх і переконливих підстав дійти висновку, що саме ОСОБА_1 керувала автомобілем, а відтак скоїла інкриміновані правопорушення. Указані обставини, викладені у протоколах, не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи.

Вищевикладене свідчить про те, що поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Суд самостійно збирати докази не має права, позаяк обов`язок щодо збирання доказів, в силу положень ч.2 ст.251 КУАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

З урахуванням наведеного суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приймаючи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в ст.62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також відсутність переконливих доказів вини, суддя дійшов висновку про недоведеність порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху як водієм, що б стало підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУАП.

Згідно із п.1 ч.1 ст.247 КУАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин справу слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.

Відомості та докази, які б спростовували даний висновок суду, відсутні. Наведене не позбавляє потерпілого від дорожньо-транспортної пригоди ініціювати процедуру притягнення до адміністративної відповідальності належної винної особи.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, 283, 284 КУАП, суддя

п о с т а н о в и л а :

Закрити справу стосовно ОСОБА_1 за ст.ст.124, 130 ч.1 КУАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО