02.08.2024 Справа № 756/9021/24
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/9021/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.08.2024 Оболонський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Касьян А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ),

за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 17.07.2024 серії ВАВ №579724 «16.07.2024 близько 00:44 за адресою: АДРЕСА_1 , з дому пішов неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 через конфлікти зі своїм батьком ОСОБА_2 , котрий влаштовує сварки та чинить тиск на дитину. Крім цього неповнолітній повідомив, що батько дає харчуватись лише гречаною кашею, таким чином ОСОБА_2 ухиляється від ст. 150 СК України щодо виховання свого неповнолітнього сина, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП».

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, зазначив, що його син має шизотиповий розлад, у зв`язку з чим йому призначено лікування. На підтвердження діагнозу сина, ОСОБА_2 надав копію довідки з комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня «Психіатрія» від 31.07.2024 про те, що ОСОБА_3 знаходиться під спостереженням дитячого психіатра; копію довідки з комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня «Психіатрія» від 14.02.2024 з аналогічним зазначенням та направлення на прийом до дитячого психіатра на 11.07.2024. ОСОБА_2 контролює, щоб його син вчасно приймав ліки, але друг сина негативно впливає на нього і каже перестати вживати таблетки. Через це між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 виникають конфлікти.

Заслухавши пояснення особи, стосовно якої складено протокол, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного висновку.

Порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом ІV КУпАП.

Відповідно до ст. 245 цього Кодексу завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 цього Кодексу).

Відповідно до положень ст. 184 КУпАП може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 вказаної норми КУпАП лише в разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Диспозиція зазначеної норми права має описово-бланкетний характер, тому в протоколі про адміністративне правопорушення, в разі кваліфікації дій порушника за ст. 184 КУпАП, повинно бути зазначено нормативно-правовий акт, що передбачає обов`язки батьків, від виконання яких ухилився порушник.

При цьому, ухилення від виконання батьківських обов`язків (об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого частинами 1, 2 ст. 184 КУпАП) може проявлятись у різних формах.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Отже, неналежне виховання, виходячи з положень ст. 12 закону, може мати місце при умисних чи не умисних діях, які визначені Законом України «Про охорону дитинства» як порушення прав, обов`язків батьків та визначення меж відповідальності батьків за виховання та розвиток дитини.

Тобто, суть правопорушення, викладена у протоколі від 17.07.2024 серії ВАВ №579724, не містить всіх ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення, зокрема, не зазначено, в чому саме полягає ухилення ОСОБА_2 від виконання обов`язків щодо виховання неповнолітнього сина, враховуючи те, що з матеріалів справи та пояснень ОСОБА_2 у судовому засіданні вбачається, що конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виник тільки через те, що останній вживає заходів для того, аби стан здоров`я та самопочуття сина покращилось.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 184 КУпАП слід закрити, за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, статтями 283-285 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду в десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Оболонський районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя А.В. Касьян