Справа №579/1161/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Моргун О. В.
Номер провадження 33/816/98/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 156 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 липня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Авраменко Д. А., розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 579/1161/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 20.06.2023, якою на

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 156 КУпАП накладене стягнення,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

захисника адвоката Вернигори В. М.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, а провадження в справі закрити за відсутністю в її діях складу правопорушення, оскільки вона не була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, протокол є неналежним доказом, так як не містить посилання на закон, який вона порушила, кому було реалізовано, кількість, за які кошти, суд вийшов за межі протоколу та змінив фабулу правопорушення, чим погіршив її становище.

Постановою судді Кролевецького районного суду Сумської області від 20.06.2023 на ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 156 КУпАП накладене стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн, з конфіскацією предмету торгівлі 5 кг 690 г тютюнового табаку. Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в розмірі 536,80 грн.

Згідно постанови судді, 06.06.2023 близько 10 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в магазині ФОП « ОСОБА_4 » за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими виробами табаком, без марок акцизного податку, по 20 грн за 30 г, чим порушила п. 226.2, 226.5, 226.8 ст. 226 ПК України.

Вислухавши доводи захисника ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно ст. 1, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1 і ч. 2 ст. 7 КУпАП), а згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, гласність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 866558 від 06.06.2023, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що 06.06.2023 близько 10 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в магазині ФОП « ОСОБА_4 » за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими виробами табаком, без марок акцизного податку, по 20 грн за 30 г, чим порушила п. 226.2, 226.5, 226.8 ст. 226 ПК України.

Разом з тим, висновки судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, є необґрунтованими, належним чином не умотивовані та не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 156 КУпАП настає за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП). При цьому відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків тощо, а згідно ч. 2 обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Порядок збору та процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених законом. При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 866558 від 06.06.2023 є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення щодо карантину людей (ст. 254, 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів). Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Будучи допитаною в ході апеляційного розгляду ОСОБА_3 категорично заперечила свою вину та пояснила, що торгівлю тютюновими виробами вона не здійснювала, а вилучений з магазину табак вона тимчасово зберігала в магазині у власних цілях без мети продажу.

Решту зібраних доказів у справі становлять протокол вилучення від 06.06.2023, згідно якого працівником поліції у присутності понятих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в магазині ФОП « ОСОБА_4 » за адресою: АДРЕСА_2 , вилучено тютюн домашнього виробництва вагою 5690 г, копії фотографій, на яких мається зображення подрібненої речовини в мішку та посуді, копія трудового договору від 03.08.2018 між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 неодноразово викликалися у встановленому законом порядку до апеляційного суду з метою надання показань безпосередньо в судовому засіданні для об`єктивного і безстороннього з`ясування усіх обставин справи у їх сукупності, але в судове засідання вони так і не з`явилися та про причини своєї неявки не повідомили, у тому числі і не підтвердили свої письмові пояснення.

Виходячи з усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 25.04.2013 у справі «Еркапіч проти Хорватії» (Erkapic v. Croatia), заява № 51198/08) з приводу дотримання національними судами під час розгляду справ п. 1 ст. 6 Конвенції, згідно якої «за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції», апеляційний суд вважає, що безпосередні показання ОСОБА_3 апеляційному суді мають більше значення (пріоритет) для встановлення істини у справі та факту винуватості/невинуватості останньої у порушенні правил торгівлі тютюновими виробами.

Крім того, для усунення протиріч і невідповідності наявних у справі доказів фактичним обставинам апеляційним судом неодноразово викликався і поліцейський ОСОБА_8 , який склав протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 866558 від 06.06.2023 і на якого, як на особу уповноважену на складання протоколу про адміністративне правопорушення, покладений обов`язок щодо збирання доказів (ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП), однак останній також проігнорував судові повістки і в судове засідання не з`явився, тому у справі відсутні достатні урівноважуючі фактори, які б забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів як письмові показання свідків та надійні процесуальні гарантії, що б компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона захисту через неперевірені безпосередньо в судовому засіданні докази, внаслідок чого була б забезпечена загальна справедливість судового розгляду.

Інші докази необхідно вважати недостатніми для прийняття законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення щодо притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ч. 1 ст. 156 КУпАП через відсутність взаємозв`язку цих доказів з протоколом про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене та оцінюючи вказаний доказ відповідно вимог ст. 252 КУпАП, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений без дотримання вимог закону, оскільки наявні в матеріалах справи докази не підтверджують ті обставини та факти, доведення яких має суттєве значення для встановлення наявності в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, а саме, що вона здійснювала торгівлю тютюновими виробами без дозвільних документів. При цьому апеляційний суд вважає необхідним зауважити, що у разі виявлення порушення правил торгівлі тютюновими виробами, останніми на виконання свого обов`язку (ч. 2 ст. 251 КУпАП) мали б бути зібрані відповідні докази (відібрані пояснення у свідків, здійснена безперервна відеозйомка з фіксацією усіх фактичних обставин, зафіксована купівля-продаж тютюну тощо) та долучені до протоколу на підтвердження факту вчинення правопорушення, якщо таке дійсно мало місце.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Конституційний Суд України також зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК від 26.02.2019 № 1-р/2019.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Таким чином, ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить переконання про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, за обставин, викладених як у протоколі, так і у постанові судді, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання її винуватою у вчиненні даного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було. При цьому всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про порушення ОСОБА_3 правил здійснення продажу тютюнових виробів.

Крім того, дійшовши висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у порушенні правил здійснення продажу тютюнових виробів, суддя суду першої інстанції на власний розсуд у своїй постанові конкретизував зміст протоколу в частині нормативного акта, який містить правила торгівлі тютюновими виробами, що також завадило ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Згідно правової позиції ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

На підставі викладеного, оскаржене судове рішення не можна вважати законним, обґрунтованим та належним чином умотивованим, внаслідок чого постанова судді підлягає скасуванню через неправильне застосування суддею суду першої інстанції як норми матеріального права, так і порушення норм процесуального права, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 і п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги щодо розгляду справи в суді першої інстанції без участі ОСОБА_3 задоволенню не підлягають, оскільки 06.06.2023 остання особисто подала до суду заявку на отримання судових повісток та повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS повідомлення, а згідно довідки судова повістка про виклик ОСОБА_3 до суду на 20.06.2023 була доставлена їй 09.06.2023. Таким чином, ОСОБА_3 була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, при цьому її участь згідно ст. 268 КУпАП не була обов`язковою.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 20.06.2023 відносно ОСОБА_9 скасувати через неправильне застосування суддею суду першої інстанції норми матеріального права та порушення норм процесуального права, а провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 і п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП закрити через відсутність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов