Справа № 643/4750/24
Провадження № 3/643/1998/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2024

Суддя Московського районного суду м. Харкова Тимош О. М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексом України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 01.05.2024 о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_1 за місцем свого проживання адресою: АДРЕСА_1 , вчинив стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме відмовлявся віддавати дитину.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно. Захисник Терещенка А. В. надав витяг з наказу від 29.07.2024 №196, відповідно до якого ОСОБА_1 з 28.07.2024 вибув у службове відрядження для проходження «Базової загальновійськової підготовки».

Приймаючи до уваги, що законом передбачені строки розгляду справи про адміністративне правопорушення 15 днів (ст. 277 КУпАП) та строки накладення адміністративного стягнення (ст. 38 КУпАП), ОСОБА_1 належним чином повідомлений про розгляд справи, його інтереси представлені захисником, вважаю можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів. При цьому також враховую, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, інкриміноване ОСОБА_1 , не відноситься до категорії правопорушень, по яким присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до відповідальності, є обов`язковою (ч. 2 ст. 268 КУпАП).

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвокат Устименко І. А. зазначив, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає. Між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 була домовленість, що дочка буде з батьком 01.05.2024 до 15 години. Коли ОСОБА_5 зайшла з поліцейськими, був момент, коли ОСОБА_6 не випускав Віолету з дитиною, оскільки була домовленість, що дитина буде у нього до 15 години. Захисник втрутився в цю ситуацію, пояснив ОСОБА_6 , що так не можна і він відпустив дитину з Віолетою. На сьогодні ОСОБА_1 поданий позов щодо участі у вихованні дитини, провадження поки не відкрито, позов залишено без руху.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_2 зазначила, що 30.04.2024 ОСОБА_3 взяв до себе дитину з ночівлею, між батьками була домовленість, що батько поверне дочку матері 01 травня до 15 години, оскільки у дочки було тренування. 1 травня 2024 року приблизно об 11 годині їй подзвонила дочка ОСОБА_7 та сказала: « ОСОБА_8 хоче мене увезти за місто, сказав, що ти дозволила. Це правда?» Потерпіла відповіла: «Ні.» Після цього у дочки забрав телефон ОСОБА_6 та поклав слухавку. Потерпіла дзвонила на номер дочки, ОСОБА_9 , проте їй не відповіли. Після цього вона подзвонила свідку ОСОБА_10 та попросила зайти до ОСОБА_6 , забрати ОСОБА_11 та щоб вона була у ОСОБА_10 поки доїде потерпіла. Також потерпіла подзвонила своїй матері, яка була недалеко від місця проживання ОСОБА_1 та просила її забрати дочку, поки вона не доїде. Також потерпіла викликала поліцію за місцем проживання ОСОБА_6 . ОСОБА_10 прийшла до ОСОБА_6 та просила, щоб ОСОБА_7 побула в неї, проте ОСОБА_1 виштовхнув її та закрив двері. Приїхала поліція, ОСОБА_6 не відкрив двері і їм, сказав, що двері не відкриє до приїзду адвоката. До квартири ОСОБА_6 потерпіла зайшла з поліцейськими коли приїхав адвокат Антона. Дитина була замкнена та заплакана. Потерпіла намагалася покинути квартиру ОСОБА_6 , він перешкоджав. Раніше ОСОБА_6 дотримувався домовленостей щодо повернення дочки потерпілій.

На запитання захисника потерпіла пояснила, що дитину надавала батьку за запитом. ОСОБА_6 сказав дочці, що вони збираються їхати на пікнік на декілька днів. Дитину налякала ця ситуація.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показала, що вона є матір`ю потерпілою, ОСОБА_3 її колишній зять. 01.05.2024 вона з дочкою та онучкою збиралися їхати до притулку до тварин, домовилися їхати приблизно о 12. Приблизно об 11-12 годині подзвонила ОСОБА_5 та повідомила, що ОСОБА_6 хоче вивезти Тіну на базу відпочинку. Оскільки свідок знаходилася недалеко від будинку ОСОБА_6 , ОСОБА_5 просила піти до нього та забрати Тіну, поки вона приїде. Свідок приїхала до будинку ОСОБА_6 , вікна в квартирі були замкнені, піднялася до квартири, постукала, двері ніхто не відчинив. Потім свідок вийшла з під`їзду, побачила, що онучка дивиться на неї у вікно. Через 5-10 хвилин приїхала дочка ОСОБА_4 , потім поліція. Вони з поліцейськими піднялися до квартири, ОСОБА_6 двері не відкрив, сказав, що відкриє коли приїде його адвокат. Коли приїхав адвокат, ОСОБА_6 відкрив двері, свідка він не пустив до квартири, поліцейські з Віолетою зайшли. Свідок бачила, що ОСОБА_7 плакала, кинулася на руки Віолеті. Дитина змерзла.

Свідок ОСОБА_13 , допитана у судовому засіданні за клопотанням потерпілої, розповіла, що вона сусідка ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , коли вона проживала разом з чоловіком. Свідок проживає на 5 поверсі, сім`я ОСОБА_14 на 2-му. Свідок пояснила, що не пам`ятає коли були події, здається червень- липень 2024 року. До 11 години їй зателефонувала ОСОБА_4 та розповіла, що подзвонила ОСОБА_7 та сказала, що батько ОСОБА_3 хоче її відвести на базу відпочинку на три дні, ОСОБА_7 плакала та попросила Віолету її забрати. Свідок ОСОБА_13 спустилася на 2 поверх, постукала в квартиру ОСОБА_3 , він відкрив. Свідок повідомила, що прийшла за Тіною, на що ОСОБА_6 відповів: «Ви з глузду з`їхали!» та закрив двері. Тіну вона не бачила в квартирі, покликала ОСОБА_11 , проте вона не вийшла. Свідок вийшла на вулицю, під`їхала Віолета, після чого свідок пішла, не дочекавшись поліції, оскільки була записана до лікаря.

З наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до органів поліції із заявою про застосування заходів та просила прийняти заходи щодо колишнього чоловіка ОСОБА_1 , який 01.05.2024 приблизно о 12:00 за адресою: АДРЕСА_2 вчинив відносно спільної дочки ОСОБА_15 домашнє насильство психологічного характера (а.с. 5).

З рапорту поліції вбачається, що з 01.05.2024 під час патрулювання отримано виклик за адресою: АДРЕСА_2 . На місці було виявлено заявницю ОСОБА_2 , яка повідомила, що її колишній чоловік ОСОБА_1 вчиняє домашнє насильство щодо неї та її доньки (а.с.14).

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Вислухавши захисника, потерпілу, свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозаписи з бодікамер поліцейських, вважаю недоведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Так, в судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була домовленість, що 01.05.2024 о 15:30 годині батько привезе дитину матері. Проте після дзвінка дочки, приблизно о 12:00, ОСОБА_2 викликала поліцію та приїхала, щоб забрати дочку, при цьому попросила попередньо забрати дитину сусідку ОСОБА_13 .

З відео, переглянутого у судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 після приїзду його адвоката, відкрив двері у квартиру, до квартири зайшла ОСОБА_2 , адвокат, поліцейські. Після нетривалого спілкування на кухні квартири, ОСОБА_4 з дочкою на руках вийшла з квартири, вже на сходовій клітині її наздогнав ОСОБА_3 зі словами: « ОСОБА_16 , потрібно поговорити, у мене крадуть дитину». ОСОБА_4 відповіла: «Виходь на вулицю, поговоримо». Одразу за ним вийшли поліцейські та адвокат. Адвокат та поліцейський пояснили, що потрібно надати можливість матері з дитиною йти куди вони забажають. ОСОБА_4 з дочкою вийшла на вулицю.

Враховуючи, що всі ці події відбувалися у присутності поліцейських у суду відсутні підстави вважати, що дії ОСОБА_1 , направлені на спілкування з колишньою дружиною, викликали у ОСОБА_2 як у постраждалої особи побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Поліцейськими було складено протокол щодо ОСОБА_1 , відібрано пояснення у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , малолітньої ОСОБА_15 , свідка ОСОБА_17 , заповнено форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, виписано терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_1 .

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 взагалі не були присутні при спілкуванні ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та надали пояснення відповідно до інформації, повідомленої їм потерпілою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно не проживають з початку війни 2022 року, між ними існує спір щодо участі у вихованні дитини, що і стало причиною конфлікту 01.05.2024.

Ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме відмовлявся віддавати дитину.

При цьому захисником ОСОБА_1 та потерпілою ОСОБА_2 повідомлено суду, що між батьками дитини існувала домовленість віддати дочку матері о 15:30, про що повідомила ОСОБА_4 поліцейським у квартирі колишнього чоловіка (відео з бодікамери). ОСОБА_2 одразу після приїзду адвоката особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, була допущена до дочки приблизно о 12:15 та вийшла з нею на вулицю.

Отже, у суду відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 відмовився віддавати дитину потерпілій, чим могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суду не надано допустимі, належні та достатні докази, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, які йому інкримінується, а саме: вчинення стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 домашнього насильства, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме відмовлявся віддавати дитину.

Отже, наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, судом не встановлено.

Надані учасниками справи характеристика ОСОБА_1 , переписка між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в месенджері, консультативний висновок від 08.05.2024, висновок за даними експериментально-психологічного дослідження особистих особливостей ОСОБА_15 від 16.05.2024, зазначені вище висновки не спростовують.

П. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з викладеним провадження у справі стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ст.247, п.3 ст.284 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити в зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.М.Тимош