ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3300/23 Номер провадження 33/814/674/24Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р. І. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Дряниця Ю.В., при секретарі Чемерис А.К., за участі адвоката Бутиріна О.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Бутиріна Олега Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1

на постанову Леніського районного суду м. Полтави від 28 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Постановою Леніського районного суду м. Полтави від 28 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 03 грудня 2023 року у м. Полтаві, по вул. Чураївни, 2 «Б», керував транспортним засобом Dacia Sandero, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив підпункт, чим порушив вимоги п.2.9А ПДР України.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Постанову в апеляційному порядку оскаржує адвокат Бутирін О.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , який просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказує, що матеріалами справи не підтверджено законності підстав зупинки керованого ОСОБА_1 транспортним засобом.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до положень п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень п.2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення. Постанова судді згідно зі ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Аналіз матеріалів даного провадження свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції, вирішуючи питання про винуватість водія за ч. 1 ст. 130КУпАП, не дотримався.

Так, суд першої інстанції прийшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі даних протоколу про адміністративне правопорушення; акту огляду на стан сп`яніння; висновку тестування на алкоголь; відеозаписом події.

Разом з тим, направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містять обґрунтування причини зупинки транспортного засобу, яким за даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 505628 від 03 грудня 2023 року керував ОСОБА_1 .

Так, з відеозапису зі службової бодікамери вбачається, що патрульні поліцейські зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 без будь-якого обґрунтування такої зупинки.

Отже, як встановлено матеріалами справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17.

З огляду на викладене, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження законності зупинки транспортного засобу причетність ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Бутиріна Олега Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Леніського районного суду м. Полтави від 28 березня 2024 року скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Ю. В. Дряниця