ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/1006/24 Головуючий суддя І інстанції Мельникова І.Д.
Провадження № 33/818/1036/24 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю.,

за участі

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Бабаскіна К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Бабаскіна К.С. на постанову судді Московського районного суду міста Харкова від 31 травня 2024 року стосовно ОСОБА_1 , -

у с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

- визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік

Постановою встановлено, що 19.01.2024 року о 23 год. 14 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Chevrolet Cruze», номерний знак НОМЕР_1 , по проспекту Льва Ландау поблизу буд.241, у м. Харкові, з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя) від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest та в закладі охорони здоров`я за адресою м. Харків, вул. Ахієзерів 18-А водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України

В своїй апеляційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутності події та складу правопорушення.

Вказує, що докази керування транспортним засобом в матеріалах справи відсутні, момент руху та момент зупинки водія також не зафіксований.

При цьому ОСОБА_1 пояснював поліцейським, що він транспортним засобом не керував, стояв на заправці, працівники поліції його не зупиняли.

Крім того, зазначає, що заявляв клопотання про допит поліцейської, яка складала протокол, проте суд відмовив.

Таке клопотання обгрунтовував, тим, що на відео зафіксовано спілкування працівників поліції і ОСОБА_2 питає у колег а чи є докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, на що їй відповідають, що так є відео з реєстратора.

Натомість таке відео відстутнє, а отже незрозуміло з яких доказів поліцейська зробила висновок про винуватість ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для належного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 1) відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.

В протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 1) працівником поліції зазначено, що 19.01.2024 року о 23 год. 14 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Chevrolet Cruze», номерний знак НОМЕР_1 , по проспекту Льва Ландау поблизу буд.241, у м. Харкові, з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя) від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest та в закладі охорони здоров`я за адресою м. Харків, вул. Ахієзерів 18-А водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Аналогічні обставини встановив суд першої інстанції.

Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З відеозапису вбачається події, які відбувалися 19 січня 2024 року о 23 годині 55 хвилин, патрульні поліцейські в складі екіпажу на службовому автомобілі патрулювали місто Харків.

Під час комендантської години помітили транспортний засіб «Chevrolet Cruze», номерний знак НОМЕР_1 , який запаркувався на АЗС та стояв із ввімкненим двигуном та ввімкненими фарами.

Працівники поліції під`їхали до транспортного засобу, після чого водій вимкнув двигун, фари та вийшов з автомобіля, водієм виявився ОСОБА_1 .

На запитання поліцейського куди водій прямує та звідки, ОСОБА_1 повідомив, що працював на СТО, ремонтував авто військовим, тому пізно звільнився, трохи випили, прямував на АЗС заправитись та переночувати.

При цьому на відео чітко зафіксовано обставини, згідно яких ОСОБА_1 був за кермом та визнав те, що він керував транспортним засобом, жодних заперечень водій не висловлював, але проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я водій категорично відмовився.

Йому були чітко роз`яснені його права та відповідно наслідки відмови, на що водій повідомив що огляд проходити в будь якій формі відмовляється.

Відповідно до п. 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735 - «водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я»

Таким чином, поліцейський діяв в межах закону та отримавши відмову водія від проходження огляду поліцейським було складено протокол.

Велася безперервна відеозйомка, свідки не залучались.

Протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

За вказаних обставин, апеляційний суд відкидає доводи захисника про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки зібрані докази, а саме відеозапис повністю спростовує такі твердження.

При цьому відеозапис судом приймається як належний та допустимий доказ, апеляційний суд не вбачає жодних порушень, наслідком яких належало б визнати цей доказ недопустимим.

Крім того, апеляційний суд відкидає і доводи захисника про те, що патрульна поліцейська, не збирала докази особисто, не бачила їх, а лише робила те, що їй казали колеги.

Вказані твердження захисника не знайшли свого підтвердження, оскільки на відео зафіксовано, що дійсно спілкування поліцейських і водія дійсно було досить тривалим, і таке спілкування певний час відбувалось за відсутності поліцейської, яка була в автівці.

При цьому, поліцейська ОСОБА_2 дійсно питала у колег, чи зафіксували вони все на відео.

Потім, саме поліцейська ОСОБА_2 , пересвідчившись у наявності достатніх доказів та вивчивши обставини справи підійшла до водія та розпочала розгляд справи, ро`яснила водієві його права, повідомила про ознаки, які вона вбачала у водія і відповідно запропонувала ОСОБА_1 пройти відповідний огляд або на місці або у закладі охорони здоров`я.

Водій відмовився.

За таких обставин дії працівників патрульної поліції повністю відповідали букві закону і підстав для закриття провадження з цих підстав у апеляційного суду відсутні.

Крім того, водій або його захисник не були позбавлені можливості оскаржити дії патрульної до суду, проте таким правом сторона захисту не скористалась.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Бабаскіна К.С. залишити без задоволення.

Постанову судді Московського районного суду міста Харкова від 31 травня 2024 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева