Головуючий у суді першої інстанції: Застрожнікова К.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 760/10428/24

провадження №33/824/3564/2024

18 липня 2024 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Шкоріна О.І.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 таза участю іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду м.Києва від 10 червня 2024 року-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Солом`янського районного суду м.Києва від 10 червня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення - штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. на користь держави, та стягнуто судовий збір на користь держави.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі в цій частині на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Апелянт зазначає, що судове рішення прийнято з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, а обставини події не відповідають обставинам, зазначеним у рішенні суду першої інстанції, у зв`язку з чим таке підлягає скасуванню.

Зокрема, зазначає про те, що він, керуючи автомобілем «FolkswagenJetta» д. н. з. НОМЕР_1 , рухався на миготливий зелений сигнал світлофора, який дозволяє рух та виїхав на перехрестя вулиць, а водій автомобіля «SkodaOktavia» д. н. з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 повинен був при повороті автомобіля останнього ліворуч, надати йому перевагу у русі, яку останній не надав, чим допустив порушення вимог п. 16.6. ПДР України.

Зазначив, що при встановленні вини ОСОБА_1 суд посилався лише на письмові покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які мають протиріччя, оскільки один вказує на те, що автомобіль «FolkswagenJetta» д. н. з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 був то сірого то чорного кольору, не допитавши їх безпосередньо у судовому засіданні та не попередивши їх про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень.

Крім того, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом вінуватості у вчиненні адміністративного правопорушення. У протоколі про адміністративне правопорушення за нормами статті 251 КУпАП лише фіксуються дані про обставини дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин, вважає апелянт вказані недоліки призвели до того, що суд першої інстанції не зміг об`єктивно, повно та неупереджено вирішити питання про відсутність в діях ОСОБА_1 правопорушення, адміністративна відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_2 заперечував проти доводів апеляційної скарги, та просив залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами поданої апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтується на долучених до матеріалів справи протоколах, поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди, схеми місця ДТП.

Судом установлено, що 26.04.2024 . о 08 год. 02 хв. у м. Києві на перехресті вул. Василенка з вул. Дегтярівська, біля будинку № 55А по проспекту Берестейському, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем VolkswagenJettaд.н.з. НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений (жовтий) сигнал світлофору, що призвело до зіткнення з автомобілем SkodaOctaviaд.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Проаналізувавши всі зібрані по справі докази, зокрема, протоколи про адміністративне правопорушення, складені відносно ОСОБА_1 , відносно ОСОБА_2 , схему ДТП, пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що подія ДТП перебуває у прямому причинному зв`язку із допущеними порушеннями вимог ПДР України з боку, зокрема водія ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом транспортним засобом VolkswagenJettaд.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п.8.7.3 Ґ, п.16.1 ПДР України, розпочав рух через перехрестя вул.Василенка з вул.Дегтярівська на забороняючи сигнал світлофора у напрямку прямо.

Пунктом 1.3 встановлено, що учасники руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 16.1 ПДР перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим. На такому перехресті знаки пріоритету не діють. У разі вимкнення світлофора або його роботи в режимі миготіння сигналу жовтого кольору та відсутності регулювальника перехрестя вважається нерегульованим і водії повинні керуватись правилами проїзду нерегульованих перехресть та установленими на перехресті відповідними дорожніми знаками

Відповідно до п. 8.7.3 ґ) ПДР сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів (пункт 8.10 ПДР).

Водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху (пункт 8.11. ПДР).

Зазначені положення Правил дорожнього руху вказують на те, що жовтий сигнал однозначно забороняє рух, попереджаючи про зміну сигналів. Дозволено їхати тільки якщо водій завершує маневр чи може створити аварійну обстановку екстреним гальмуванням. Водій, який продовжив рух на жовтий заборонений рух, має довести, що існували об`єктивні причини, через які він не зміг зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил.

Судом установлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, проїхав перехрест на забороняючий жовтий сигнал світлофора, внаслідок чого настала дорожньо-транспортна пригода. ОСОБА_1 не довів, що існували об`єктивні причини, через які він не міг зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому п.8.10 ПДР.

Доводи ОСОБА_1 в тій частині, що він, виїхавши на перехрестя на миготливий зелений сигнал світлофора, мав завершити його проїзд, є безпідставними, і не підтверджуються жодним наявним в матеріалах справи доказом.

Посилання скаржника на те, що ОСОБА_2 повинен був при повороті автомобіля останнього ліворуч, надати йому перевагу у русі, яку останній не надав, чим допустив порушення вимог п. 16.6. ПДР України, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на факт порушення скаржником ПДР.

Посилання в апеляційній скарзі, що протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 , без їх допиту в судовому засіданні та попередження про кримінальну відповідальність не є належними та допустимими доказами, є безпідставними і суперечать положенню ст.251 КУпАП, якою передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення, а також пояснення свідків (саме пояснення) є доказами в справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, і підстав для її скасування з доводів викладених в апеляційній скарзі немає.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Солом`янського районного суду м.Києва від 10 червня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна