ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 рокуСправа № 495/4736/24
Номер провадження 3/495/2129/2024

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Волкова Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Мартиненко Т.А.,

представника ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли від Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працевлаштований, за частиною першою статті 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-Кодекс),

встановила:

27.05.2024 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст. 204-1 Кодексу.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 307696 від 10.05.2024 ОСОБА_2 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204-1 із таким формулюванням: 10.05.2024 близько 12 год. 40 хв. прикордонним нарядом "Контрольний пост" на автодорозі Одеса-Рені М-16 (48км 600м), на відстані 3900м від лінії державного кордону, виявлено громадянина України ОСОБА_2 , який, не маючи документів, які дають підстави для виїзду за кордон в пунктах пропуску через державний кордон, здійснив спробу незаконного, поза пунктами пропуску, перетину державного кордону з України в Республіку Молдова, який демаркований у відповідності до Положення про демаркацію автодороги Одеса-Рені, в районі прикордонного знаку № 0608, що проходить через ділянку автодороги Одеса-Рені в районі п/зн 0608, на території Білгород-Дністровського району, Одеської області, чим порушив вимоги статті 9 Закону України «Про державний кордон України» від 01.11.1997, статтю 5 Закону України « Про прикордонний контроль» від 05.11.2009.

У судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвокат Пейчева С.Д. заперечувала його вину, просила закрити провадження з підставі відсутності складу адміністративного правопорушення в діях її довірителя у зв`язку із не доведенням спроби незаконного перетину Державного кордону поза пунктами пропуску та наявністю у нього дозвільних документів на такий перетин.

Дослідивши матеріали справи, долучені докази, судом встановлено відсутність в діях ОСОБА_2 складу, події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 Кодексу з таких підстав.

Статтею 280 Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

З`ясовуючи обставини справи, суд повинен виходити з положень ст. 251 Кодексу, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 Кодексу, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 Кодексу, до справи додано: протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ 307696 від 10.05.2024; копію паспорта громадянина України від 14.02.2020 на ім`я ОСОБА_2 ; копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон від 24.09.2018 на ім`я ОСОБА_2 ; копію військового квитка НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 із відмітками на 26 сторінці про взяття особи на військовий облік 02.08.2022, зняття особи з військового обліку 02.08.2022; пояснення ОСОБА_2 , згідно із якими він мав намір перетнути державний кордон через КП «Старокозаче»; схему місця виявлення порушника державного кордону України 10.05.2024; рапорт.

Відповідальність за ч.1 ст.204-1 Кодексу, настає за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад). Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізичні осудні особи, які досягли 16-річного віку). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Аналізуючи об`єктивну сторону правопорушення ст.204-1 Кодексу, особа (потенційний правопорушник) у момент виявлення правопорушення має вчиняти певні активні дії: перетинання або здійснення спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Статтею 9 Закону України «Про державний кордон України» визначено порядок перетинання державного кордону України, який здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 12 ЗУ «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» визначено, що документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну). У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій цієї статті, для виїзду з України і в`їзду в Україну можуть використовуватися інші документи.

Статтею 3 даного Закону закріплено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Правила перетинання державного кордону громадянами України затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 № 724, далі - Правила) з наступними змінами та доповненнями.

Пунктом 2-6 цих Правил визначено, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому і третьому частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а також пункті 2-14 цих Правил.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які відповідно до висновку військово-лікарської комісії визнані тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я.

Суть правопорушення, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення № 307696 від 10.05.2024, вказує на активну дію ОСОБА_2 не маючи документів, які дають підстави для виїзду за кордон в пунктах пропуску через державний кордон, здійснив спробу незаконного, поза пунктами пропуску, перетину державного кордону з України в Республіку Молдова.

Таке формулювання суті адміністративного правопорушення не дозволяє встановити його дійсний склад, оскільки об`єктивною стороною правопорушення за частиною першою статті 204-1 Кодексу є: 1) перетин/спроба перетину державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України; 2) перетин/спроба перетину державного кордону України в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення виключає можливість одночасного вчинення правопорушення альтернативними способами: незаконна спроба перетину ДК поза пунктами пропуску та спроба перетину ДК в пунктах пропуску без відповідних документів.

Окрім того, протокол не містить вказівок про надання ОСОБА_2 документів, окрім паспорта громадянина України, під час проходження контролю 10.05.2024; лише констатовано спробу незаконного перетину. Водночас, тверджень про недостовірні відомості про особу у поданих документах протокол і додані до нього матеріали не містять. Доказів про підроблення цих документів суду не надано. Також посилання у протоколі на порушення статті 9 Закону України «Про державний кордон України» не конкретизоване без посилання на жодну із 9 частин вказаної норми.

Встановлені обставини спростовують обставини, покладені в основу формулювання адміністративного правопорушення, зокрема, у частині спроби незаконного перетину ДК ОСОБА_2 , оскільки контроль він проходив в КП «Старокозаче». Відтак, наявність вини у формі умислу в особи суд вважає недоведеним. Також, об`єктивна сторона правопорушення, викладена в протоколі, не містить чіткого формулювання, що вказує на її недоведеність.

Суд констатує, що сукупність зібраних у справі доказів не дозволяє з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, у справі не доведено ні події, ні складу правопорушення, про вчинення якого складено протокол та у вчиненні якого звинувачено ОСОБА_2 ; припущення про те, що ОСОБА_2 , якого виявлено на автодорозі Одеса-Рені М-16 (48 км 600м) на відстані 3900м від лінії Державного кордону України, мав намір в перетнути державний кордон поза пунктами пропуску - не підтверджено достатньою сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів.

За статтею 9 Кодексу адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Після виявлення факту вчинення правопорушення особа, що його складає (прикордонник) зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення - це комплексне джерело доказової інформації. Однак він набуває значення доказу в таких випадках, коли: по-перше, протокол складений уповноваженою на те посадовою особою; по-друге, складений не пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення; по-третє, зміст протоколу відповідає усім вимогам, передбаченим коментованою статтею.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті Кодексу за якою складено протокол.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) Кодексу, що передбачає відповідальність за його вчинення.

За наведеного, сам по собі складений щодо ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 204-1 Кодексу, не може бути визнаний єдиним належним та допустимим доказом у даній справі в розумінні статті 251 Кодексу, в частині підтвердження факту вчинення особою певних діянь, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а викладені у ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у контексті доведення вини поза розумним сумнівом означає, що для того, щоб визнати таку винуватість доведеною, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Отже, адміністративними матеріалами, на підставі яких ОСОБА_2 ставиться у провину спроба незаконного перетину державного кордону з України в Республіку Молдова без дозволу відповідних органів влади, не доведено склад адміністративного правопорушення за частиною першою статті 204-1 Кодексу, зокрема його об`єктивної сторони. У даному випадку суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення не містить посилань на те, якого саме дозволу на перетин кордону та якого саме органу влади не надав ОСОБА_2 ; не зафіксовано надання будь яких документів, які могли бути підставою для законного перетину державного кордону. Під час розгляду справи встановлено наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення (надання під час перевірки документів, які, не зафіксовано в протоколі; спроба законного перетину державного корону через пункт пропуску).

Як зазначено в статті 247 Кодексу провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтею 62 Конституції України, статтями 27, 204-1, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановила:

провадження у справі №495/4736/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.Ф.Волкова