КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№33/824/3214/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2024 року місто Київ

справа № 761/13579/24

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката Шевченко Тетяни Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 травня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.5 ст.126 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п'ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник-адвокат Шевченко Т.Ю. подала апеляційну скаргу, в інтересах ОСОБА_1 в якій просила постанову скасувати, а провадження по справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги посилалася на те, що в судовому засіданні, судом не вмикалось та не переглядалось відео з нагрудної камери співробітників патрульної поліції, яке було додано у якості доказу до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказувала, що судом першої інстанції не було досліджено (переглянуто) доказ у вигляді відеозапису з нагрудної камери співробітників поліції, а лише було формально перелічено, що він наявний в матеріалах справи.

Зазначала, що незрозуміло як суд встановив та на підставі чого відобразив у рішенні суду, що ОСОБА_1 був обізнаний про те, що він позбавлений права керування транспортним засобом, а також з тим, що вказане правопорушення ним вчинено повторно протягом року.

Посилалась на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 здійснював рух на смузі, позначеною п.5.8 ПДР України.

Вказувала, що судом не взято до уваги доводи сторони захисту про те, що відеозапис з нагрудної камери працівників поліції є неповним та постійно переривається.

Зазначала, що суд першої інстанції фактично позбавив права керування особу, яка на момент розгляду справи вже є такою, що позбавлена права керування транспортними засобами.

Посилалась на те, що викопіювання з інформаційної системи «АРМОР», яке було додано до матеріалів справи, а саме постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №738419 від 23 липня 2023 року відносно ОСОБА_1 , не може бути належним та допустимим доказом, оскільки вказана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказувала, що постанова серії ЕАС №738419 від 23 липня 2023 року відносно ОСОБА_1 не містить ні підписів посадової особи, яка її складала, а ні підпису ОСОБА_1 , що він був присутній під час розгляду справи, а також те, що він ознайомлений із змістом вказаної постанови і йому було вручено її під особистий підпис.

Зазначала, що для підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.4 ст. 126 КУпАП, відповідно до постанови серії ЕАС №738419 від 23 липня 2023 року, не додано відеозапису з нагрудної камери співробітника патрульної поліції, який начебто складав зазначену постанову відносно громадянина ОСОБА_1

Посилалась на те, що доказом повторності вчинення адміністративного правопорушення двічі протягом року не може слугувати довідка щодо проведених заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення від 09 квітня 2024 року, оскільки вона не містить фактичних та підтверджених даних щодо вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 , з урахуванням чого не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. Зокрема, зазначена довідка була складена без зазначення органу, куди саме вказана довідка подається і з якою метою.

Вказувала, що на момент вчинення правопорушення ОСОБА_1 у співробітників поліції були відсутні докази, на які вони посилаються як на доказ вини останнього та які ними були долучені до матеріалів адміністративного провадження і не зазначені в самому протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог частини 1 статті 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

У судове засідання апеляційного суду, призначене на 19 червня 2024 року о 12.00 год., ні ОСОБА_1 , ні його захисник Шевченко Т.Ю. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 19 червня 2024 року від захисника-адвоката Шевченко Т.Ю. на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв'язку із перебуванням адвоката-захисника Шевченко Т.Ю. в іншому судовому засіданні.

Вказане клопотання було задоволено судом, розгляд справи відкладено до 17 липня 2024 року о 12.50 год.

В наступне судове засідання, призначене на 17 липня 2024 року о 12.50 год., ні ОСОБА_1 , ні його захисник Шевченко Т.Ю. також не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 17 липня 2024 року від захисника-адвоката Шевченко Т.Ю. на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв'язку із тим, що адвокат-захисник Шевченко Т.Ю. буде зайнята в іншому судовому засіданні.

Вказане клопотання було задоволено судом, розгляд справи відкладено до 29 липня 2024 року 12.00 год.

В судове засіданні, призначене 29 липня 2024 року, ні ОСОБА_1 , ні його захисник Шевченко Т.Ю. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 29 липня 2024 року від захисника-адвоката Шевченко Т.Ю. на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв'язку з тим, що ОСОБА_1 перебуває в зоні бойових дій з гуманітарною місією для військових.

Проте, суд відхиляє клопотання, оскільки ні ОСОБА_1 , ні його представник Шевченко Т.Ю. втретє не з'явились в судове засідання, доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні суду надано не було.

А відтак, суд апеляційної інстанції вважає неявку ОСОБА_1 та його захисника такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи та вважає можливим розглядати справу за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З'ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно п. 2.1 А Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 17.1 Правил дорожнього руху, на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі.

Як вбачається з ч.5 ст. 126 КУпАП, повторне протягом року вчинення порушень, передбачених ч.ч. 2-4 цієї статті, зокрема керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №522146, 25 березня 2024 року о 16.42 год. в АДРЕСА_2 , громадянин ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, здійснив рух на смузі маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8, а також під час перевірки документів було встановлено, що громадянин є позбавленим права керування транспортним засобом, вчинено повторно протягом року, постанова ЄАС 7387419 від 23 липня 2023 року, чим порушив вимоги п.п. 2.1а, 17.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 25 березня 2024 року серії ААД№522146;

відеозаписом з камери;

довідкою від 09 квітня 2024 року щодо проведених заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення, з якої вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Постановою Київського апеляційного суду від 04 липня 2023 року залишено без змін постанову суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП;

постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7387419 від 23 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП. Доказів того, що вказана постанова була скасована матеріали справи не містять.

Сукупність наведених доказів підтверджує факт порушення ОСОБА_1 п.п. 2.1а, 17.1 Правил дорожнього руху України.

З огляду на наявні у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.п.2.1 А, 17.1 ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.

Відтак, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що доказом повторності вчинення адміністративного правопорушення двічі протягом року не може слугувати довідка щодо проведених заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення від 09 квітня 2024 року, оскільки вона не містить фактичних та підтверджених даних щодо вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 , з урахуванням чого не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, оскільки в матеріалах справи наявна постанова накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7387419, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, заперечення викладенні в апеляційній скарзі, не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду, оскільки вказані посилання надані виключно з наміром уникнути відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні ним п.п. 2.1А, 17.1 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП доведена, підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Шевченко Тетяни Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.