Справа № 382/245/24 суддя в І-й інстанції Нарольський М.М.
Провадження № 33/824/3151/2024 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 1 ст.130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 липня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Яготинського районного суду Київської області від 20 травня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 10 грудня 2023 року серії ААД №633080 31 січня 2024 року о 22 год. 25 хв. на автодорозі М-03, 102 км, водій ОСОБА_1 керував ТЗ «Skoda», н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився за допомогою газоаналізатора Драгер ALCOTEST 6820, проба позитивна 1,15 %, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Яготинського районного суду Київської області від 20 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стягнуто з нього 17 000 грн. та позбавлено права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Ухвалюючи постанову, місцевий суд дійшов висновку, що наявні у справі докази узгоджуються між собою, підстав для сумнівів у їх достовірності суд не вбачає, що в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду за відсутності події та складу адміністративного правопорушення через невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та закрити провадження у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує на те, що співробітник поліції зробив у протоколі додатковий запис. У протоколі також зазначено завідомо неправдивий час його складення. Відсутні докази того, що автомобіль рухався. Автомобіль стояв на стоянці зі спущеним правим переднім колесом та погнутим диском. За кермом автомобіля перебувала дружина. З відеозапису видно, що співробітник поліції не назвав ніякої причини, чому він підійшов до автомобіля. ОСОБА_1 перебував у схвильованому стані та пояснив поліцейському, що за кермом автомобіля їхала його дружина. Дружина в`їхала в вибоїну на проїжджій частині дороги, від чого в автомобілі було зігнуто диск правого переднього колеса. Дружина з`їхала з проїжджої частини дороги на стоянку і пересіла назад до їхньої хворої малолітньої дитини, яка злякалася та почала плакати. ОСОБА_1 мав намір віднести переднє праве колесо з погнутим диском для ремонту на шиномонтаж, який знаходився приблизно за триста метрів від місця зупинки автомобіля. ОСОБА_1 показував поліцейському саме переднє праве колесо на автомобілі, яке було спущене з погнутим диском. Поліцейського не цікавили пояснення, він став настирливо пропонувати пройти огляд на стан сп`яніння на приладі драгер. ОСОБА_1 був вимушений пройти такий огляд. Поліцейський оголосив, що прилад показав результати, які свідчать, що ОСОБА_1 перебуває в стані сп`яніння. У свою чергу, ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення написав пояснення: «Я спиртних напоїв не вживав і з даними в протоколі не згоден.» Разом з тим, поліцейським не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 не було роз`яснено його права. В оскаржуваній постанові суддя свідомо побудував обвинувачення на припущеннях.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (результат 1,15 проміле).

Заперечуючи свою вину у вчиненні даного правопорушення, ОСОБА_1 вказує на те, що за кермом автомобіля перебувала дружина, тобто, не він керував транспортним засобом.

Разом з тим, з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 вийшов з автомобіля з водійського сидіння (0:22 секунда). Під час розмови з поліцейськими ОСОБА_1 просив виключити камеру та почав пояснювати, що за кермом перебувала його дружина. Він проїхав лише метрів 300, після того як його дружина вскочила в яму. ОСОБА_1 визнав, що «випивший» та не заперечував наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння. При цьому, неодноразово вказував, що визнає свою вину, пропонував працівникові поліції вирішити питання на місці.

За таких обставин, твердження захисника, що автомобілем ОСОБА_1 керувала дружина останнього, спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

ОСОБА_1 також вказує, що у протоколі він зазначив, що спиртних напоїв не вживав і з даними в протоколі не згоден. У той же час, такі доводи спростовуються наявним у справі відеозаписом з місця події, де сам водій визнав, що вживав алкоголь. При цьому, після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ОСОБА_1 вказував, що вживав алкоголь та не ставив під сумнів результати огляду.

Серед іншого, ОСОБА_1 вказує на те, що поліцейським не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я.

Згідно з нормами ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 7 розділу І Інструкції № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З наявного у матеріалах справи відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду. Як було зазначено вище, вказував, що вживав алкоголь, визнавав свою вину та не висловлював незгоду з встановленими результатами огляду на місці.

З огляду на викладене, в поліцейського не було підстав та обов`язку доставляти ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я з метою проведення огляду на стан сп`яніння.

Також, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що поліцейські не роз`яснили йому права.

У той же час, з відеозапису (17:12 хвилина) вбачається, що поліцейським були роз`яснені ОСОБА_1 його права. У матеріалах справі наявний протокол про адміністративне правопорушення, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та який є належним та допустимим доказом у справі. У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 розписався про те, що йому роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник Скомарівського Є.О. просив викликати та допитати в якості свідка поліцейського, який склав протокол про адміністративне правопорушення.

Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявленого захисником ОСОБА_1 клопотання про виклик свідка, оскільки таке клопотання не заявлялося під час розгляду справи у місцевому суді. Захисник ОСОБА_1 в апеляційному суді наголошував, що заявляв таке клопотання в місцевому суді, однак, суд безпідставно його не задовольнив.

Перевіряючи зазначені доводи захисника, суд апеляційної інстанції дослідив матеріали справи та відеозаписи судових засідань місцевого суду. При цьому було, встановлено, що ні ОСОБА_1 , ні його захисник під час розгляду справи місцевим судом клопотань про виклик та допит поліцейського не заявляли. За таких обставин, підстави для задоволення клопотання про виклик свідка відсутні, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції відмовляє в його задоволенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи зазначене, місцевим судом було прийнято законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованих мотивів прийнятого рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Яготинського районного суду Київської області від 20 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв