ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 683/2003/24

Провадження № 33/4820/531/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.О., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Швеця Олександра Олександровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою останнього на постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 червня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1 18 червня 2024 року о 02 годині 25 хвилин по вул. Миру, 2/111 у м. Старокостянтинів Хмельницької області керував транспортним засобом марки «TOYOTA CAMRY», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проведення огляду у медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник Тьотюла В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанову вважає незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що суд не звернув уваги на порушення, допущені працівниками поліції під час складання протоколу та проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, чим допустив неповноту розгляду.

Посилається на те, що ОСОБА_1 під час керування автомобілем марки «TOYOTA CAMRY», номерний знак НОМЕР_1 , правил дорожнього руху не порушував, причин для його зупинки не було, факт керування належними доказами не підтверджений. А тому, відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» зібрані у справі докази є недопустимими.

Вважає, що інформація, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не відповідає дійсності, а тому він є неналежним доказом у справі.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставиться у вину керування автомобілем о 02 год. 26 хв. Натомість, із відеозапису під назвою «WhatsApp Video 2024-06-08» вбачається рух автомобіля марки «TOYOTA CAMRY», номерний знак НОМЕР_1 , о 01 год. 43 хв. Отже, ОСОБА_1 у вказаний у протоколі час не керував транспортним засобом.

ОСОБА_1 від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, від його проведення відмовився інший військовослужбовець, який перебував поряд, а тому фабула обвинувачення, викладена у протоколі, не відповідає дійсності.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 101149 від 18.06.2024 року складений з порушеннями, оскільки не містить відомостей щодо дій водія з метою ухилення від огляду, під час його складання свідки були відсутні, фіксування технічними засобами не здійснювалось, що є порушенням вимог п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 року.

Відеозапис, наявний у матеріалах справи є недопустимим доказом, оскільки записаний не безперервно.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинка працівниками поліції доказами не підтверджена.

Відеозапис (файл) під назвою «WhatsApp Video 2024-06-08», наданий працівниками поліції на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем марки «TOYOTA CAMRY», номерний знак НОМЕР_1 , не може бути взятий судом до уваги, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на нього. Крім того, даний відеозапис не містить відомостей хто керував даним автомобілем.

Працівники поліції порушили вимоги Закону України «Про національну поліцію», оскільки не повідомили ОСОБА_1 про причини зупинки його транспортного засобу.

Вказує, що у ОСОБА_1 під час проведення огляду не було ознак алкогольного сп`яніння, а тому вимога про проходження огляду є неправомірною.

У матеріалах справи відсутнє направлення на проведення огляду до медичного закладу, а також акт огляду, що свідчить про порушення п.п. 8, 10, 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, затвердженої наказом МВС та МОЗ № 1452/735.

У поданій апеляційній скарзі захисник просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що такий пропустив з поважних причин.

Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП проголошена 28 червня 2024 року. Ні ОСОБА_1 , ні його захисник не були присутніми під час проголошення оскарженого рішення. Відомостей, які б підтверджували дату отримання ним постанови, матеріали справи не містять. Договір із адвокатом Швецем В.В. для захисту його інтересів у даній справі ОСОБА_1 уклав 08.07.2024 року, що підтверджується даними ордеру про надання правової допомоги № 1073169. Із матеріалами справи, в тому числі із постановою, захисник ознайомився 09.07.2024 року, що підтверджується відміткою на його заяві про ознайомлення із матеріалами справи № 683/2003/24 (а.с. 13). З апеляційною скаргою адвокат Швець В.В. звернувся 18.07.2024 року.

Враховуючи, що доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з поважних причин не спростовуються матеріалами справи, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст. 129 ч. 1 п. 8 Конституції України), клопотання підлягає задоволенню, а строк на подачу апеляційної скарги поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Швеця О.О. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час розгляду даної справи місцевий суд дотримався вказаних вимог закону.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Хоча ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав, його винуватість підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених місцевим судом. Зокрема відомостями із:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 101149 від 18 червня 2024 року, якими підтверджується, що ОСОБА_1 18 червня 2024 року о 02 годині 25 хвилин по вул. Миру, 2/111 в м. Старокостянтинів Хмельницької області керував транспортним засобом марки «TOYOTA CAMRY», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проведення огляду у медичному закладі водій відмовився (а.с. 1);

- даними відеозапису, наявного в матеріалах справи, яким підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «TOYOTA CAMRY», номерний знак НОМЕР_1 , його зупинку працівниками поліції. В ході розмови у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Однак, ОСОБА_1 від його проходження відмовився, а подальшому відмовився і від проведення даного огляду і в медичному закладі (а.с. 9).

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про достатність доказів для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, доводи захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.

Доводи захисника про те, що викладені у протоколі відомості щодо часу керування ОСОБА_1 автомобілем марки «TOYOTA CAMRY», номерний знак НОМЕР_1 , не узгоджуються із даними відеозапису (файл «WhatsApp Video 2024-06-08»), є слушними, однак не змінюють твердження суду про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Так, із відповіді начальника ВП № 1 Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області слідує, що відереєстратор, який встановлений на службовому автомобілі, вмикається, в тому числі здійснює запис, лише в той час, коли у транспортному засобі працює двигун. Оскільки попередньо службовий автомобіль працівників поліції, які складали адміністративні матеріали щодо ОСОБА_1 , не перебував у русі, тому з технічних причин час на відеореєстраторі вказаний неправильно.

Разом з тим, з відеозапису даного реєстратора (файл «WhatsApp Video 2024-06-08») вбачається, що саме автомобіль марки «TOYOTA CAMRY», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Миру у м. Старокостянтинів Хмельницької області.

Відомостями з іншого відеозапису - з нагрудних камер поліцейських (файл D900000__0032), підтверджується, що о 02 год. 27 хв. до вищевказаного автомобіля підійшли працівники поліції та з`ясували, що за його кермом перебуває ОСОБА_1 .

Отже, ОСОБА_1 керував автомобілем саме о 02 год. 25 хв., про що правильно зазначено у протоколі серії ЕПР1 № 101149 від 18 червня 2024 року, що підтверджується вищенаведеним.

Твердження про те, що відеозапис (файл під назвою «WhatsApp Video 2024-06-08»), на якому зафіксовано рух автомобіля марки «TOYOTA CAMRY», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , не може бути взятий судом до уваги, оскільки невідоме джерело його походження - у протоколі відсутнє посилання на нього, апеляційний суд до уваги не бере.

Так, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

До матеріалів справи працівниками поліції був долучений диск із відеозаписом події, на якому міститься файл під назвою «WhatsApp Video 2024-06-08», з якого вбачається, що запис здійснювався на відеореєстратор службового автомобіля працівників поліції.

Даними відеозапису, який міститься у цьому файлі підтверджується обставини вчинення адміністративного правопорушення (об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП), а саме: рух автомобіля марки «TOYOTA CAMRY», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .

Отже, незалежно від того, що у протоколі відсутнє посилання на відеозапис з реєстратора автомобіля, він був правильно взятий судом до уваги.

Що стосується посилання апелянта на те, що файл під назвою «WhatsApp Video 2024-06-08 не містить відомостей про особу, яка керувала транспортним засобом марки «TOYOTA CAMRY», номерний знак НОМЕР_1 , то слід зазначити наступне.

Так, дійсно, на відеозаписі з відеореєстратора службового автомобіля (файл під назвою «WhatsApp Video 2024-06-08) зафіксовано лише рух автомобіля марки «TOYOTA CAMRY», номерний знак НОМЕР_1 , та його зупинку, а також те, як працівники поліції одразу після зупинки даного автомобіля підійшли до нього.

Натомість, із відеозапису з нагрудних камер поліцейських (файл D900000__0032) вбачається, що після зупинки автомобіля марки «TOYOTA CAMRY», номерний знак НОМЕР_1 , до нього підійшов поліцейський. За кермом даного автомобіля перебував ОСОБА_1 . На вимогу працівників поліції одразу надав документи (водійське посвідчення).

Отже, наведеним доказом підтверджується, що за кермом вищевказаного автомобіля перебував ОСОБА_1 і саме йому працівники поліції обґрунтовано запропонували пройти огляд на стан сп`яніння.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, натомість від його проходження відмовилася інша особа (військовослужбовець), яка перебувала поряд, а тому працівники поліції безпідставно склали щодо ОСОБА_1 протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи наступне.

Так, відповідно до даних із наявного у справі відеозапису з нагрудних камер поліцейських (файл D900000__0032) працівники поліції під час спілкування із ОСОБА_1 , який перебував за кермом автомобіля марки «TOYOTA CAMRY», номерний знак НОМЕР_1 , запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», на що останній надав ствердну відповідь: «я відмовляюся» (файл 06 хв. 16 сек.). В подальшому, на запитання працівника поліції щодо проходження огляду в медичному закладі також відмовився, надавши стверджувальну відповідь «Так, відмовляюся» (файл 06 хв. 25 сек.).

Отже, саме ОСОБА_1 , а не інша особа, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, а тому працівники поліції обґрунтовано склали щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що під час складання адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 працівники поліції не залучили двох свідків, чим порушили вимоги ст. 266 КУпАП, апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП (із змінами, внесеними згідно із Законом № 1231-IX від 16.02.2021) огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, лише у разі неможливості застосування технічних засобів під час проведення огляду на стан сп`яніння поліцейські зобов`язані залучити двох свідків.

Як вбачається із матеріалів справи, під час проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння поліцейськими застосовувались технічні засоби відеозапису. Диск із відеозаписом події наявний в матеріалах справи.

За таких обставин, у поліцейських не було підстав для залучення свідків під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та складання адміністративних матеріалів.

Посилання на те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 101149 від 18 червня 2024 року не містить усіх необхідних відомостей, оскільки у ньому не вказано дії водія ОСОБА_1 щодо ухилення від огляду на стан сп`яніння, як того вимагає п. 8 Порядку № 1103, на увагу суду не заслуговує, враховуючи наступне.

Так, відповідно до вимог п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 (далі-Порядку), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (Пункт 8 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 57 ( 57-2023-п ) від 20.01.2023 року, тобто в редакції чинній на момент вчинення адміністративного правопорушення).

Такі ж вимоги зазначені і в п. 6 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Тобто, лише у разі відмови водія від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський зазначає у протоколі про адміністративне правопорушення дії водія щодо ухилення його від огляду.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 для проведення огляду на стан сп`яніння до медичного закладу не доставлявся. На місці зупинки транспортного засобу відмовився від його проходження за допомогою приладу «Драгер» і в медичному закладі.

За таких обставини, під час складання протоколу серії ЕПР1 №101149 працівниками поліції порушень вимог п. 8 Порядку № 1103 допущено не було.

Посилання апелянта на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на медичний огляд, що свідчить про те, що він до медичного закладу не направлявся, а тому порушено порядок проведення огляду, на увагу суду не заслуговує, враховуючи наступне.

Так, форма направлення на огляд водія в додатку 1 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, заповнюється лише у випадку направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з даних відеозапису події, ОСОБА_1 працівниками поліції не доставлявся до медичного закладу для проведення огляду. Від його проходження відмовився і на місці зупинки, і в в медичному закладі. А тому, підстав для складання направлення до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння у поліцейських не було.

Доводи про те, що працівники поліції не складали акт огляду, чим порушили вимоги п. 5 Порядку, є безпідставними враховуючи наступне.

Так, відповідно до п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.

Згідно з п. 3 ч. 1 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395, до протоколу про адміністративне правопорушення долучається акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння.

Тобто, лише у разі проведення огляду на стан сп`яніння та встановлення його стану складається акт, в якому зазначаються результати огляду.

Із досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння не проходив, від його проведення відмовився. Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено за ч. 1 ст. 130 КУпАП саме за відмову від проходження огляду.

А тому, підстав для складання акту огляду у даному випадку не було, отже вимоги п. 5 Порядку працівниками поліції порушено не було.

З урахуванням вищенаведеного, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведений з дотриманням вимог закону. Порушень, на які вказує сторона захисту, працівники поліції не допустили.

Що стосується недопустимості відеозапису події як доказу винуватості ОСОБА_1 , оскільки такий записаний не безперервно, то такі твердження не заслуговують на увагу суду.

Так, згідно з приписами пункту першого частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення.

Як вбачається із диску, який наданий працівниками поліції, на такому зафіксовані відеозаписи із різних технічних пристроїв, а саме: відеореєстратора зі службового автомобіля та відеореєстратора з нагрудної камери поліцейського, які взаємодоповнюють один одного та в сукупності підтверджують обставини справи.

Із відеозаписів вбачається, факт руху автомобіля марки «TOYOTA CAMRY», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та порядок проходження його огляду на стан сп`яніння, а саме: відмова від його проходження.

Крім того, відеозапис з нагрудних камер поліцейських (файл D900000__0032), на якому зафіксовані обставини події від моменту зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, порядок проходження огляду (відмова), до складання протоколу, є безперервним.

Даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації.

Отже, місцевий суд обґрунтовано взяв їх до уваги під час постановлення оскарженого рішення.

Доводи апелянта про те, що вимога працівників поліції про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння пред`явлена незаконно, оскільки ознак алкогольного сп`яніння у нього не було, на увагу суд не заслуговують, враховуючи наступне.

Так, відповідно до п. п. 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Із відеозапису, наявного у матеріалах справи, вбачається, що під час зупинки автомобіля марки «TOYOTA CAMRY», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , працівник поліції повідомив йому про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.

Наявність у ОСОБА_1 вказаних ознак на момент його зупинки, зокрема, порушення мови, порушення координації рухів, підтверджується даними відеозапису.

Отже, у працівника поліції були достатні підстави вважати, що водій ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а тому обґрунтовано запропонував йому пройти огляд на визначення такого стану.

Посилання захисника на те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 безпідставно був зупинений працівниками поліції, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вказане не спростовує факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Інші доводи апеляційної скарги на увагу суду не заслуговують, оскільки вони не спростовують висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Отже, з урахуванням наведеного, місцевий суд прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким погоджується апеляційний суд.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, як того просить апелянт, відсутні.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката Швеця Олександра Олександровича без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.