Єдиний унікальний номер 205/8139/24
Номер провадження3/205/2792/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 рік м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Бізяєва Н.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління Патрульної Поліції в Дніпропетровській області Департаменту Патрульної поліції, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

02.06.2024 р. о 00:47 год. в м. Дніпро, вул.. Набережна Заводська,39 зупинено т/з електросамокат SEGWAY під керуванням ОСОБА_1 згідно п.7 ст. 3 ЗУ «Про НПУ», водій мав ознаки алкогольного сп`яніння: різький запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП України, кваліфікуючими ознаками якого є: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав.

Захисником ОСОБА_1 Кобець К.В. подані письмові пояснення, відповідно яких зазначили, що протоколом про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував електричним самокатом Сайвей в стані алкогольного сп`яніння, проте вказане не відповідає дійсності, так як ОСОБА_1 котив електричний самокат, бо той був розряджений. Ознайомившись з відео, яке долучено до матеріалів справи видно, що працівники поліції не зупиняли ОСОБА_1 , а спілкувались з ним коли останній стояв на узбіччі. Також в той день коли складали протокол, ОСОБА_1 мав струс мозку, перелом лівих кінцівок та ушиб лівого плеча. Звернувшись за медичною допомогою до працівників поліції ті відмовили йому та не викликавши швидку.

Повно та всебічно вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, незважаючи на невизнання останнім своєї вини у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вважаю, що вина ОСОБА_1 знайшла своє повне підтвердження у досліджених судом наступних доказах:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №816122 від 02 червня 2024 року, складеним о 00 годині 47 хвилин 02 червня 2024 року заступником командира роти 4 батальону 1 УПП в Дніпропетровській області капітаном поліції Деревяненко В.І., згідно якого 02.06.2024 р. о 00:47 год. в м. Дніпро, вул.. Набережна Заводська,39 зупинено т/з електросамокат SEGWAY під керуванням ОСОБА_1 згідно п.7 ст. 3 ЗУ «Про НПУ», водій мав ознаки алкогольного сп`яніння: різький запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП;

- носієм інформації у виді DVD-R диску на відеозаписах якого відображено події, які мали місце у нічній час доби 02.06.2024 року за участю ОСОБА_1 , який на неодноразові роз`яснення поліцейського щодо можливості проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 відмовився, права та обов`язки роз`яснені. На скарги ОСОБА_1 про погане почуття, у зв`язку з тим що він випив годину дві тому 0,5 пива та потім «з`їв погану їжу» (відеореєстратор №34.95395 Е 0006934 час 1:12:02), працівники поліції відреагували та надали медикаменти та воду, інших скарг щодо самопочуття від ОСОБА_1 не поступало. Також на відеозаписах ОСОБА_1 підтверджує, що їхав на самокаті, так як хотів попасти додому, а таксі в комендантську годину не працює.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 127/5920/22 зазначено, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 Цивільного кодексу, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна. Для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що письмові пояснення захисника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , спростовуються дослідженими доказами, які є послідовними, взаємопов`язаними та такими, що не суперечать одне одному.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735. За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пункт 1 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (в редакції станом на час складання протоколу про адміністративне правопорушення) (далі за змістом Інструкція) встановлює, що ця Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Частина 4 ст. 266 КУпАП передбачає огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Відповідно до статті 266 КУпАП, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під дією препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який здійснюється в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. Такий порядок був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 та діє зі змінами та доповненнями на даний час.

Таким чином, вищезазначене чітко визначають, коли у поліцейського виникає право проводити огляд на стан сп`яніння водія транспортного засобу, а саме у поліцейського мають бути підстави вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Отже, проходження до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, так як передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання.

Відповідно до ст.8 Конституції, в Україні визнається і діє принцип Верховенства права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Ісмаїлов проти Росії», в пункті 31 зазначив, що принцип верховенства права одне з підвалин демократичного суспільства закріплений в усіх статтях Конвенції, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Згідно з пунктом 34 вказаного рішення, суд повинен проаналізувати, чи дотримали органи влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищатися від обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини якджерело права.

Твердження захисника про порушення порядку огляду на стан сп`яніння не підтверджуються матеріалами провадження. Суддя звертає увагу на той факт, що сам огляд не проводився через відмову ОСОБА_1 його проходити, тому такий огляд не може бути визнаний недійсним у зв`язку з порушенням вимог ст. 266 КУпАП. Не може бути визнано недійсним те, чого не було.

Щодо твердження захисника про звернення ОСОБА_1 до працівників поліції на погане самопочуття з приводу отриманих травм, а саме струсу мозку, перелома лівих кінцівок та ушибу лівого плеча, не підтверджується наявними доказами та спростовуються зафіксованим відеозаписом з відеореєстратора, який доданий до матеріалів справи, відповідно яких скарги з боку ОСОБА_1 були на погане самопочуття лише з приводу вживання пива та поганої їжи. В медичних довідках ОСОБА_1 про встановлення вищезазначених діагнозів, зазначена дата звернення 02.06.2024 року о 12:50 год., тобто зазначені травми ОСОБА_1 міг отримати як на протязі 02.06.2024 року так і до 02.06.2024 року.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає та вважає, що судом застосовані всі заходи, передбачені законодавством, для забезпечення доказів у справі, враховуючи вимоги ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до приписів п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відеозаписом чітко зафіксовано, як на неодноразові роз`яснення та пропозицію поліцейського пройти медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, водій ОСОБА_1 висловлюється, що не бажає у медичному закладі проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимог п.2.5 ПДР України. При цьому, ОСОБА_1 не заперечує факт вживання ним спиртних напоїв перед тим, як вирішив скористатися електросамокатом.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.

Суд враховує, що ОСОБА_1 , як повнолітня, дієздатна особа, не міг не усвідомлювати обов`язковість вимог працівників поліції, зокрема вимог щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, які ґрунтуються на приписах пункту 2.5. Правил дорожнього руху України. Вказані Правила є обов`язковими для ОСОБА_1 і він, як учасник дорожнього руху, повинен бути з ними ознайомлений.

Під час розгляду справи судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що поліцейські були упереджені при складанні адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 .

При цьому суд наголошує, що вказаним поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 816122 від 02.06.2024 року складений саме за відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Отже, сам факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він погано себе почував саме з приводу отриманих травм (струс мозку, ушиб, перелому лівих кінцівок), є надуманими, оскільки суперечать відеозапису, відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_1 скаржився тільки на те, що випив пива 0,5 та вжив погану їжу, у наслідок чого погано себе почуває, а також після чисельних пропозицій працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, відмовився, що і зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 816122 від 02.06.2024 року.

Об`єктом адміністративного проступку, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тим більше, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є порушенням пункту 2.5 Правил дорожнього руху, та є окремим (самостійним) складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`ягніння є імперативною нормою, так як передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставину особи,щодо якої порушується таке питання. Склад правопорушення в діях водія є закінченим вже з моменту його відмови від проходження обстеження.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та ретельно дослідженими у справі доказами.

При цьому, факт відмови ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом подій 02.06.2024 року, відповідно до якого вбачається, що працівники поліції запропонували водію ОСОБА_1 пройти медичний огляд у встановленому законом порядку в закладі охорони здоров`я, та на вказану пропозицію працівників поліції, ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про законність і обґрунтованість складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення у зв`язку із порушенням ним вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху. Тому, цей протокол приймається судом як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до положень ст.40-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення

Керуючись ст. ст. 13, 31, 33, 40-1, 130 ч.1, 276, 279, 280, 283 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) роки (отримувач: одержувач ГУК у Дн-кiй обл/м.Дніпро/21081100, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37988155, банк одержувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0004569, код класифікації доходів бюджету 2108110).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), розрахунковий рахунок № UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно ст. 307 КУпАП штраф ним має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня набрання законної сили.

Суддя: Н.О. Бізяєва