КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи755/4295/24 Номер провадження 33/824/3806/2024. Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП України.Головуючий у суді першої інстанції - Бірса О.В. Головуючий у апеляційній інстанції - Сахно Р.І.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 липня 2024 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду - Сахно Р.І.,

за участю захисника - адвоката Швидкого О.О.,

особи щодо якої винесена постанова - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Швидкого О.О. на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою судді місцевого суду в адміністративній справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 гривень 60 копійок.

Постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 притягнений до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, адміністративне правопорушення вчинене за таких обставин.

ОСОБА_1 , 26.02.2024 о 14-50 год. керував транспортним засобом «Пежо», н.з. НОМЕР_1 , по вул. Березняківській, в м. Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, блідість обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відмовився у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись з вказаною постановою суду першої інстанції, 01 квітня 2024 року захисник ОСОБА_1 -адвокат Швидкий О.О. подав до суду першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року та закрити провадження у справі.

На обґрунтування апеляційних вимог апелянт зважає на те, що дана постанова винесена з порушенням норм як процесуального так і матеріального права, при цьому суддя місцевого суду неповно дослідив фактичні обставини справи, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, внаслідок чого зробив висновки, які не відповідають обставинам справи.

Вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Швидкого О.О. які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, обміркувавши наведене в скарзі, суд вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративний відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, однією з головних умов огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є не лише наявність того, що водій перебуває у стані сп`яніння чи в нього маються ознаки такого стану, а й та обставина, що він у такому стані саме керував транспортним засобом.

Як зазначав Касаційний адміністративний суд в складі Верховного суду в рішенні № 303/4467/16-а, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

За результатами апеляційного перегляду суд апеляційної інстанції вважає, що суддя не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи про адміністративне порушення, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України.

Так в обґрунтування свого висновку про винуватість вищевказаної особи у вчинені правопорушення суддя послався на докази, що містяться в матеріалах справи, а саме на відеозапис з нагрудної камери працівників поліції (а.с. 6), на якому зафіксований факт відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння на вимогу поліцейського.

До таких висновків апеляційний суд відноситься критично, тому що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури направлення у відповідний заклад, та позбавлення водія можливості для проходження такого огляду. Не було роз`яснено ОСОБА_1 повністю його права та наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, у виді не тільки штрафу, а і позбавлення права керування транспортним засобом, що вбачається з відеозапису і на що звертали у своїх виступах в апеляційному суді ОСОБА_1 та його захисник Швидкий О.О.. При цьому ОСОБА_1 пояснив, що в розмові з поліцейським він не відразу, але надав згоду на проходження медичного огляду, на що поліцейський сказав, що протокол вже складено.

Судом також встановлено, що після складення протоколу ОСОБА_1 не було відсторонено від керування автомобілем, в порушення п.п 7,9 розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння» (далі Інструкція), що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

Дотримуючись принципу безпосередності дослідження доказів, суд вважає достовірними доказами покази самого ОСОБА_1 , який він надав безпосередньо в суді.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованої презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

За таких обставин, постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України - закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 -адвоката Швидкого О.О. - задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП- скасувати.

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України - закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

С у д д я Р.І. Сахно