П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2024 року місто Київ

Справа № 754/7279/24

Провадження № 33/824/3021/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Стрижеуса А.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Сіренка Максима Юрійовича, на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 01 травня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 01 травня 2024 року накладено на ОСОБА_1 за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят грн.), за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. (три тисячі чотириста грн.), за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 к., із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Остаточно за сукупністю призначених стягнень накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 к., із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять грн. шістдесят коп.).

Не погоджуючись з постановою суду, захисником ОСОБА_1 адвокатом Сіренко М.Ю. подано апеляційну скаргу, в якій він просить постанову Деснянського районного суду м. Києва від 01 травня 2024 року скасувати та справу закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, посилаючись на те, що постанова суду є незаконною, судом першої інстанції допущено спрощений підхід до розгляду зазначеної справи, не надано правової оцінки тим доказам, які надано поліцейським, справу розглянуто без особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судові засідання ОСОБА_1 та його захисник Сіренко М.Ю. двічі поспіль не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Сіренка М.Ю. 03 липня 2024 року надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної до розгляду на 04 липня 2024 року в зв`язку з його перебуванням на лікуванні. До клопотання не було долучено будь-яких доказів, які б свідчили про його перебування на лікуванні. Разом з тим, судом було задоволено клопотання та розгляд справи відкладено на 18 липня 2024 року.

18 липня 2024 року від захисника ОСОБА_1 адвоката Сіренка М.Ю. надійшло чергове клопотання про відкладення розгляду справи. При цьому будь-яких причин неявки в судове засідання його як захисника не наведено та доказів неможливості його прибуття в судове засідання суду не надано.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово звертав свою увагу на те, що право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлена ч. 1 ст. 268 КУпАП, не є абсолютним.

Апеляційним судом, права передбачені ст. 268 КУпАП, були реалізовані шляхом виклику ОСОБА_1 та його захисника Сіренка М.Ю. до суду апеляційної інстанції. Реалізація зазначених прав пов`язана виключно із волевиявленням осіб і апелянт реалізував зазначені права при апеляційному розгляді.

Інтереси ОСОБА_1 були представлені професійним захисником адвокатом Сіренко М.Ю. на підставі договору про надання правової допомоги від 18.03.2024 року, і жодних аргументованих доказів причин неявки в судове засідання його як захисника не наведено та доказів неможливості його прибуття в судове засідання суду не надано. Доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи адвокатом Олянюк В.Л. не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Сіренка М.Ю.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відповідні докази, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.122-4, 124, ч.1 ст.130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про невинуватість ОСОБА_1 спростовані:

протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД № 721987 від 11 лютого 2024 року, серії ААД №722504 від 11 лютого 2024 року, серії ААД №721988 від 11 лютого 2024 року, які складені у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містять необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самих адміністративних правопорушень, які призвели до порушення ПДР України;

- даними, що містить схема ДТП;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 від 11 лютого 2024 року, даними ним під час оформлення ДТП, згідно яких 11 лютого 2024 року приблизно о 22 год. 25 хв. почув глухий звук удару та сигнал сигналізації однієї машини. Вийшовши на балкон, вікна якого виходять у двір, звідки лунав звук, побачив, що водій легкового автомобіля помаранчевого кольору стояв впритул до іншого легкового автомобіля, який «підпер» інший автомобіль. Водій помаранчевого автомобіля не вагаючись здав назад та вивернув з парковки, направляючись до виїзду на проспект Червоної Калини. Після чого свідок зателефонував по номеру 102 та викликав працівників патрульної поліції.

- направленням на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану сп`яніння до КНП КМНКЛ «Соціотерапія» від 11 лютого 2024 року;

- даними, що містить рапорт інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП Гопкало С.;

- відеозаписом з нагрудної відеокамери працівників Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчинених особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративних правопорушень, згідно якого ОСОБА_1 в чіткій формі відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Щодо обставин ДТП давав плутані пояснення. На відеозаписі також зафіксовано, як особа жіночої статі, яка представилась дружиною ОСОБА_1 стверджує, що її чоловік не перебував за кермом, однак потім підтверджує той факт, що її чоловік дійсно вчинив ДТП.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.п .1.5,2.3б; 13.1, 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст.ст.122-4, 124, та ч. 1 ст. 130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання скаржника на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах доводів апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Сіренка Максима Юрійовича - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 01 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Стрижеус