Єдиний унікальний номер: 378/437/24
Провадження № 3/378/178/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2024 року селище Ставище

Суддя Ставищенського районного суду Київської області Гуртовенко Р. В., розглянувши матеріали, які надійшли від батальйону №2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, за ч. 5 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

За протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 562792, ОСОБА_1 22 червня 2024 року, близько 23 години 09 хвилин, в с. Гостра Могила по вул. Соборна, 20 Білоцерківського району Київської області, повторно протягом року керував автомобілем марки "Renault Master", державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому, не мав права керування таким транспортним засобом, а саме не отримував посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1а, 2.4а Правил дорожнього руху України.

На виклик суду ОСОБА_1 не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

У диспозиції ч. 2 ст. 126 КУпАП закріплено, що відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частиною 4 ст. 126 КУпАП закріплено, що відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП, повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Тобто, суб`єктом адміністративного правопорушення є особа, яка притягалася до адміністративної відповідальності, протягом року, за одне з порушень, передбачених ч. 2-4 ст. 126 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушенняє будь-якіфактичні дані,на основіяких у визначеному законом порядку орган (посадоваособа) встановлює наявністьчи відсутністьадміністративного правопорушення,винність даної особи в його вчиненніта іншіобставини,що маютьзначення дляправильного вирішення справи.Ці данівстановлюються протоколомпро адміністративнеправопорушення, поясненнями особи,яка притягаєтьсядо адміністративної відповідальності,потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів татехнічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки,відеозапису чизасобів фото-і кінозйомки,відеозапису,які використовуютьсяпри наглядіза виконаннямправил, норм і стандартів,що стосуютьсязабезпечення безпеки дорожнього руху,протоколом провилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, особа, яка складає протокол має довести, що особа стосовно якої він складений, вчиняла протягом року, одне з порушень, передбачених ч. 2-4 ст. 126 КУпАП.

До протоколу, як доказ того, що ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, надано витяг з програми «Адмінпрактика», згідно якого відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Згідно п. 3 Розділу І "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року №1395: "повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП)".

Натомість матеріали справи не містять доказів на підтвердження такої кваліфікуючої ознаки правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, як повторність правопорушення, до матеріалів справи не додана належним чином завірена копія постанови, яка набрала законної сили, про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, а також відсутня довідка про отримання (неотримання) посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Згідно з ч. 2 ст. 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.

Тобто, на час розгляду справи, немає підстав вважати, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП набрала законної сили та не має відомостей щодо отримання (неотримання) останнім посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Згідно п. 1.10 ПДР водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», правопорушення за ст. 126 КУпАП вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Крім того, Верховним Судом в постанові від 20 лютого 2019 року в справі № 404/4467/16-а сформульовано правовий висновок, згідно з яким само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Отже, однією з умов для притягнення водія до адміністративної відповідальності на підставі ст. 126 КУпАП є доведення факту керування ним транспортним засобом.

Згідно з Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/3299, з метою фіксування правопорушення працівниками поліції застосовуються технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Пунктом 5 розділу ІІ Інструкції передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Відповідно до п. 1 розділу VII Інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

При перегляді відеозапису встановлено, що файли clip-1, clip-2 та clip-3 записані за допомогою нагрудної камери поліцейського, оскільки на них присутні дата та час проведення відео, координати знаходження та інші атрибути, проте відеофайл clip-4 записаний за допомогою іншого пристрою, який не передбачений вищевказаною інструкцією, а тому не може вважатися належним доказом по справі.

Із наданого працівниками поліції належного відеоматеріалу (clip-1, clip-2 та clip-3) встановлено, що працівник поліції підходить до нерухомого автомобіля, біля якого стоїть особа. На відео відсутній зафіксований факт керування ОСОБА_1 автомобілем та факт руху самого автомобіля.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, дослідивши та оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази вважаю, що недоведено поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП,-

Керуючись ст. ст. 126 ч. 5, 245, 247 п. 1, 251, 252, 268, 280, 283-285, 287 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області шляхом подачі скарги в десятиденний строк з дня винесення постанови

Суддя Р. В. Гуртовенко