ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1372/24 Справа № 237/646/24 Суддя у 1-й інстанції - Приходько В.А. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю секретаря судового засідання Васюти О.О., захисника особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності адвоката Важеніної С.А. в режимі відеоконференції розглянувши апеляційну скаргу захисника Важеніної С.А. яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 27 березня 2024 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовий квиток СО513813, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №676872, 26.01.2024 року о 10 годин 05 хвилин у м. Курахове, Донецької області, по вул. Грушовій водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21063 номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (почервоніння очей, звуження зіниць ока). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеозапис на камеру. Від керування відсторонений.

Постановою Мар`їнського районного суду Донецької області від 27 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.

З таким судовим рішенням не погодилась адвокат Важеніна С.А. та оскаржила в апеляційному порядку з пропуском строку на апеляційне оскарження.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 ознайомився лише 09.04.2024 року після її оприлюднення для загального доступу та 09.04.2024 року його представник отримав копію постанови у електронному кабінеті. Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови.

Що ж стосується оскаржуваної постанови, то апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. На обґрунтування апеляційних вимог вказує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 його зупинку працівниками поліції та підтвердження, що він мав обов`язок пройти медичний огляд. Вказує, що протокол не може бути самостійним доказом підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та не є належним доказом його вини. Вказує, що відеозапис не є безперервним як того вимагає інструкція тому не є належним доказом по справі. Вважає, що працівниками поліції не був дотриманий порядок проведення огляду на стан сп`яніння оскільки повідомлені працівником поліції ознаки сп`яніння, а саме почервоніння очей та звужені зіниці очей не є ознаками сп`яніння відповідно до інструкції. Вважає, що на наявному відео засобі відсутні ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 . Вказує, що у матеріалах справи відсутні письмові пояснення свідків.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення захисника особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності адвоката Важеніну С.А., яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила поновити строк на апеляційне оскарження і скасувати постанову суду, перевіривши доводи наведені у клопотанні та в апеляційній скарзі, дослідивши матеріали адміністративного провадження, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції вважає зазначені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження поважними та вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №676872 від 26.01.2024 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, ОСОБА_1 26.01.2024 року о 10 годині 05 хвилин керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ 21063 номерний знак НОМЕР_1 , відносно якого поліцейським СРПП з`ясовано наявність явних ознак наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на бодікамеру.

Громадянину ОСОБА_1 роз`ясненні його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, і повідомлено про дату, час та місце розгляду справи. Що підтверджується підписом. (а.с.1)

Направленням водія ОСОБА_1 до Селидівської міської лікарні від 27.09.2023 року з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно якого ОСОБА_1 огляд не проходив. (а.с.4)

Диском з відеозаписами на яких зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. (а.с. 5)

Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 його зупинку працівниками поліції та підтвердження, що він мав обов`язок пройти медичний огляд, є безпідставними, які спростовуються наявними у матеріалах справи відеозаписами, на яких ОСОБА_1 підтверджує курування ним транспортним засобом ВАЗ 21063 номерний знак НОМЕР_1 .

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Суд звертає увагу на те, що згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які встановлені ст. 17 КУпАП.

Міркування апелянта, що працівниками поліції не було встановлено перевіркою ознаки які свідчать про перебування водія в стані наркотичного сп`яніння, не заслуговують на увагу, оскільки право поліцейського виявляти водіїв із ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів унормовано Законами України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух»,постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

На підставі викладеного апеляційний суд зазначає, що ознаки сп`яніння встановлює поліцейський під час спілкування з водієм, та наявність таких ознак на думку поліцейського саме і є підставою для пропонування огляду на стан сп`яніння.

Згідно матеріалів справи у водія ОСОБА_1 працівниками поліції були виявлені ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, звуження зіниць ока.

Ознаки сп`яніння звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, прямо передбачені інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Доводи апелянту про зворотне, що у водія відсутні ознаками сп`яніння є безпідставними та носять суб`єктивний характер.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність письмових пояснень свідків, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У даному випадку участь свідків не є обов`язковою, оскільки були застосовані технічні засоби відеозапису, які наявні у матеріалах справи на диску.

Доводи апеляційної скарги, що наявний відеозапис не можна визнати доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки він є не безперервним, є необґрунтованими, оскільки відеозапис містить події правопорушення та хід спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції.

Також у апеляційного суду не виникає сумнівів щодо достовірності наявних відеозаписів у матеріалах справи або про їх монтаж, або підробку, апелянтами не надано доказів про протилежне.

Відеозаписи як докази отримані в порядку, визначеному законом, зокрема ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», ст.251 КУпАП, відповідно до вимог яких, доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, а їх зміст з точки зору належності та допустимості оцінюється судом, виходячи із сукупності усіх наданих доказів.

Доводи апелянта оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а доводи, що сукупність викладених апелянтом обставин у апеляційній скарзі вказують на те, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 матеріали є недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу не підтверджені доказами.

Доводи апеляційної скарги, які, на думку апелянта, зумовлюють незаконність прийнятого рішення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у своїй сукупності зводяться до особистого тлумачення законодавства та не свідчать про порушення судом вимог процесуального закону, які б слугували підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Дії вчинені ОСОБА_1 характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення враховано ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки транспортним засобом, суд дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності піддати правопорушника покаранню у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що наведені доводи у апеляційній скарзі не підтвердженні під час апеляційного розгляду та не дають підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови судді районного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Важеніній С.А. строк на апеляційне оскарження постанови Мар`їнського районного суду Донецької області від 27 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 27 березня 2024 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя