ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/1092/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Провадження № 33/818/1092/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , а також представника митниці Тупікової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 04 червня 2024 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170000 грн.

Також цією постановою з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 17.12.2021 року громадянин України ОСОБА_1 о 14:26 год через митний пост «Гоптівка» Харківської митниці ввіз на митну територію України транспортний засіб, а саме легковий автомобіль марки «FORD GALAXY», р.н. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 з метою особистого користування в режимі «Тимчасове ввезення до 1 року». Відповідно до ст. 380 МК України громадянин України ОСОБА_1 зобов`язаний був вивезти вказаний транспортний засіб за межі митної території України в строк до 17.12.2022 року. Згідно з базою даних автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» Державної митної служби України, транспортний засіб іноземної реєстрації «FORD GALAXY», р.н. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 був ввезений на митну територію України станом на 26.07.2023 року за межі митної території України не вивезений, строк тимчасового ввезення не продовжено, не призупинено і не поміщено його в інший митний режим та продовжує перебувати на території України з перевищеним строком тимчасового ввезення. Громадянин ОСОБА_1 до митних органів щодо продовження терміну тимчасового ввезення у зв`язку з аварією чи настанням дії обставин непереборної сили не звертався. ОСОБА_1 у своєму пояснення до даного протоколу повідомив на адресу митниці, що у зв`язку із початком військової агресії рф, дане зобов`язання він не міг виконати, оскільки в лютому 2022 року цей автомобіль передав бійцям ЗСУ, однак на запит митниці відповідь на відповідний запит не надійшла. Також, відповідно до функціонального модулю «Провадження в справах про ПМП» АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМСУ станом на 26.07.2023 року не зареєстровано іншого факту складання протоколу про порушення митних правил у відношенні громадянина ОСОБА_1 щодо порушення терміну тимчасового ввезення вищезгаданого транспортного засобу.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив судову постанову скасувати, та ухвалити нову, якою визнати його не винуватим або призначити стягнення у вигляді конфіскації транспортного засобу марки «FORD GALAXY», р.н. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 , посилаючись на те, що цей автомобіль ОСОБА_1 передав представникам ЗСУ та по теперішній час цей автомобіль перебуває у користуванні ЗСУ, що він підтверджував довідками командира військової частини, в якій користуються його автомобілем. Також вважав, що військова агресія рф є форс-мажорною обставиною, що унеможливила вчасно вивезти автомобіль з митної території України. Також вважав, що він діяв у стані крайньої необхідності, що виключає його відповідальність. Вказував на своє скрутне становище, на непомірно великий штраф, призначений судом першої інстанції та вважав, що зміна адміністративного стягнення зі штрафу на конфіскацію його автомобіля буде обґрунтованою та відповідатиме цілям адміністративного стягнення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а також пояснення представника митниці ОСОБА_2 , яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги та вважала судову постанову законною та обґрунтованою, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Переглядаючи оскаржувану постанову в межах доводів поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні митних правил.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі не навів об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо його винуватості у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України.

Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

Належить взяти до уваги той факт, що в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував те, що він знав, що стосовно нього був складений протокол про порушення митних правил.

Поряд з цим, належить взяти до уваги й те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії службової особи, що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися, що свідчить про відсутність підстав вважати дії працівників митниці незаконними та про те, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідали дійсності, а тому у суду апеляційної інстанції не викликає сумніві щодо законності дій працівників митниці під час складення протоколу стосовно ОСОБА_1 .

Поряд з цими, належить взяти до уваги, що ОСОБА_1 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не заперечував, що він саме 17.12.2021 року ввіз на митну територію України автомобіль марки «FORD GALAXY», р.н. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 та був обізнаний про свій обов`язок вивезти цей автомобіль з митної території України до 17.12.2022 року.

Поряд з цим, ОСОБА_1 зазначав, що передав свій автомобіль до військової частини НОМЕР_3 та підтверджував такі твердження відповідними довідками командира цієї частини, а тому не мав можливості вивезти свій автомобіль з митної території України у встановлений строк по причині, яка від нього не залежала.

Зокрема відповідно до відомостей фотокопії листа командира військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_3 від 18.10.2023 року за № 1720 (арк. 29), дійсним доповідаю, що автомобіль «FORD GALAXY», р.н. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 , з 22.06.2022 року переданий ОСОБА_4 у користуванні військової частини НОМЕР_3 на безоплатній основі в якості гуманітарної допомоги, дійсно перебуває в нашому розпорядженні.

Також, відповідно до відомостей фотокопії листа командира військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_5 від 22.02.2024 рок за № 1327 (арк. 47), дійсним доповідаю, що автомобіль «FORD GALAXY», р.н. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 , з 22.06.2022 року переданий ОСОБА_4 у користування військової частини НОМЕР_3 на безоплатній основі в якості гуманітарної допомоги, дійсно перебуває у нашому розпорядженні.

Враховуючи відомості цих листів ОСОБА_1 вважав, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України.

Однак, відповідно до відомостей відповіді командира військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_3 від 31.05.2024 року на запит суду (арк. 58) вбачається, що до військової частини НОМЕР_3 надійшов запит судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 щодо надання відомостей про автомобіль «FORD GALAXY», р.н. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 та чи перебуває вказаний транспортний засіб у розпорядженні військової частини НОМЕР_3 . За результатом розгляду запиту, повідомив: Автомобіль «FORD GALAXY», р.н. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 , в якості гуманітарної допомоги на безоплатній основі у 2022 році до військової частини НОМЕР_3 не надходив та на обліку не перебуває. За змістом листів військової частини НОМЕР_3 від 18.10.2023 року № 1720 і 22.02.2024 року № 1327, які містяться в матеріалах справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 , та стосовно недостовірної інформації викладеної в вищевказаних листах, проводиться службова перевірка. За результатами службової перевірки по вказаному факту, військова частина НОМЕР_3 повідомить суд додатково.

Отже, аналізуючи таку відповідь, поза розумним сумнівом вбачається, що відомості, які були зазначені у листах військової частини НОМЕР_3 від 18.10.2023 року № 1720 і 22.02.2024 року № 14327 є недостовірні та не відповідають дійсності, а тому поважні причини, які давали можливість не вивозити з митної території України свого автомобіля у ОСОБА_1 були відсутні.

Будь-яких інших фактичних відомостей щодо передачі свого автомобіля до лав ЗСУ ОСОБА_1 судам першої та апеляційної інстанцій не надав.

Крім того ОСОБА_1 зазначав, що не міг знайти контакти та адресу Харківської митниці, щоб повідомити про те, що він передав свій транспортний засіб до лав ЗСУ, оскільки Харківська митниця у 2022 році не працювала, у зв`язку із військовою агресією рф.

Проте, представник митниці в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції повідомив, що у зв`язку із початком військової агресії рф проти України, Харківська митниці перебувала у простої та не працювала у 2022 році з лютого по вересень.

Тобто з вересня 2022 року по 17 грудня 2022 року у ОСОБА_1 не було будь-яких перешкод для повідомлення Харківської митниці відомостей щодо його автомобіля.

Поряд з цим, належить врахувати, що Державна Митна служба України не припиняла своєї діяльності та відомості про її адресу та контактні телефони є у вільному доступі у мережі Інтернет, а ОСОБА_1 не надав будь-яких фактичних відомостей, які б підтверджували неможливість ним у цей період часу повідомити митний орган про передачу свого автомобіля до лав ЗСУ.

Отже ОСОБА_1 , мав об`єктивну можливість повідомити митний орган щодо передачі свого автомобіля до ЗСУ та отримати відповідні вказівки щодо його наступних дій у зв`язку з цим.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 повідомив, що не робив таких дій, тобто не повідомляв митний орган про те, що передав свій автомобіль до лав ЗСУ, а також розумів, що не здійснив свого зобов`язання вивезти автомобіль «FORD GALAXY», р.н. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 з митної території України у строк до 17.12.2022 року.

Крім того, в своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначав, що у 2022 році він передав свій автомобіль «FORD GALAXY», р.н. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 бійцям ЗСУ. Незабаром в його машину був приліт і загинули люди, вона знищена.

Однак, будь-яких фактичних відомостей на підтвердження таких пояснень, тобто щодо знищення свого автомобіля, - ОСОБА_1 ані митному органу, ані суду не надав, а тому такі твердження апелянта є суто суб`єктивними, які суд апеляційної інстанції розцінює як обраний ним спосіб захисту для уникнення відповідальності.

Крім того, як на час розгляду справи судом першої інстанції, так і на час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 не мав фактичних відомостей про те, де саме перебуває його автомобіль «FORD GALAXY», р.н. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 , що, поза розумним сумнівом, позбавляє суд можливості застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу.

Належить врахувати, що ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду не звертався до суду з будь-якими клопотаннями, в тому числі з клопотанням про встановлення місця перебування його автомобіля, а суд апеляційної інстанції переглядає оскаржувану постанову лише в межах поданої апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Наведені висновки, що містяться в рішеннях ЄСПЛ - є частиною національного законодавства, а тому апеляційний суд вважає за необхідне їх застосувати при апеляційному перегляді, вбачаючи на наявність таких самих випадків, про які йдеться у вищенаведених рішеннях суду міжнародної юрисдикції.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП або МК України під час складання протоколу та його розгляду судом першої інстанції, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 митних правил України та притягнуто за ч.6 ст. 481 МК України до відповідальності, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 04 червня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 481 МК України залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков