ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/3412/24 Головуючий в 1 інст. Пивоварова Ю.О.
Провадження №33/807/642/24 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Лишенка С.С., прокурора Фоміної Г.В., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Лишенка С.С. на постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, фізичної особи-підприємця, депутата Запорізької міської ради, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя районного суду встановив, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Запорізької міської ради, тобто у відповідності до п.п. «б» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII від 14 жовтня 2014 року та примітки до ст. 172-6 КУпАП є суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, у порушення вимог п. 2-7 Розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно подав без поважних причин щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, а саме: 01 лютого 2024 р., при встановленні граничного строку для її подання 31.01.2024 р.

Крім того, ОСОБА_1 , будучи депутатом Запорізької міської ради, тобто у відповідності до п.п. «б» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII від 14 жовтня 2014 року та примітки до ст. 172-6 КУпАП є суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, у порушення вимог п. 2-7 Розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно подав без поважних причин щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, а саме: 01 лютого 2024 р., при встановленні граничного строку для її подання 31 січня 2024 р.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Лишенко С.С., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою та зазначив, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив поважність причин подання декларації «в останній момент». Так, при поданні декларації ОСОБА_1 дійсно був відсутній збій в роботі безпосередньої сайту НАЗК, проте збій мав місце на стадії накладання Електронно-цифрового підпису. Посилаючись на офіційне роз`яснення на сайті центрального засвідчувального органу, який входить до системи Міністерства цифрової трансформації України зазначає, що коли особі потрібно покладатися на підписані електроні дані, важливо щоб вона могла перевірити, зокрема кваліфікований сертифікат, який ідентифікує підписувача. Короткий і вичерпний огляд етапів процесу підтвердження кваліфікованого електронного підпису складається з шістьох етапів та роботи 3-х систем, у випадку ОСОБА_1 АТ «Приватбанк» та довірчий список (центральний засвідчувальний орган - мінцифри). Отже, сторона захисту вважає, що відсутність технічного збою на сайті НАЗК не виключає відсутність збою в Мінцифри чи «Приватбанку». Що фактично і відбулося та підтверджено хронологією подій. Адже, протягом декількох хвилин ОСОБА_1 не міг накласти підпис.

Крім того, ОСОБА_1 в своїх поясненнях зазначав, що причиною такою пізньої подачі декларації була затримка в отриманні відомостей від дружини, з якою вони проживають у різних містах та у зв`язку з сімейними негараздами вона не надала йому вчасно інформацію. Вказана обставина прямо передбачена, як поважна причина пропуску строку у листі, на який послався суд. Стверджує, що вищевказані обставини виключають суб`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Зазначає, що з матеріалів, доданих до протоколу вбачається, що ОСОБА_1 умислу на несвоєчасне подання без поважних причин декларації не мав та порушення усунув негайно, що також підтверджує відсутність умислу у останнього. При цьому, ОСОБА_1 сформував декларацію з накладенням електронного підпису о 23 годині 56 хвилин, проте з причин, що не залежали від нього, а саме у зв`язку із збоєм в роботі системи, ОСОБА_1 не вдалось вчасно подати декларацію.

Крім того, стороною захисту до апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду.

В обґрунтування клопотання адвокат Лишенко С.С. зазначає про те, що постановою Запорізького апеляційного суду від 24 червня 2024 р. йому було повернуто апеляційну скаргу, яка була подана у встановлений ст. 294 КУпАП строк, з роз`ясненням права повторного звернення до суду апеляційної інстанції з дотриманням вимог КУпАП.

На підставі наведеного, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 10 червня 2024 року, постанову суду скасувати, провадження в справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Лишенко С.С. звертався до апеляційної інстанції в інтересах ОСОБА_1 зі скаргою на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2024 р. в межах встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП строку оскарження судового рішення (а.с. 91-92), яка постановою Запорізького апеляційного суду від 24 червня 2024 р. повернута апелянту (а.с. 96) з причин, що не перешкоджають повторному зверненню до суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 10 червня 2024 року.

У судовому засіданні апеляційного суду адвокат Лишенко С.С. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що його вина у вчиненні інкримінованому йому правопорушенні відсутня, оскільки він не мав умислу на несвоєчасне подання декларацій. Додав, що у минулому всі декларації подавав своєчасно.

Прокурор ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. Зазначила, що вважає рішення суду першої інстанції законним. Вказала, що всі суб`єкти декларування знаходяться в однаких умовах, які наділені правом самостійно обирати час та місце подання декларації. Звернула увагу, що Законом було надано суб`єктам декларування достатньої часу для заповнення і подання декларації. Зауважила, що ОСОБА_1 міг пожати декларацію навіть без наявності відомостей від дружини, а вже потім протягом 30 днів мав можливість внести зміни до поданих вчасно декларацій.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Лишенка С.С. на підтримку доводів апеляційної скарги, заперечення прокурора ОСОБА_2 на аргументи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в-г" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Підпунктом 1 пункту 2 розділу II «Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції № 449/21 від 23 липня 2021 року (далі - Порядок), щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня, та охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Пунктом 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» №3384 прийнятий 20 вересня 2023 року, набрав чинності 12 жовтня 2023 року.

За таких обставин, ОСОБА_1 , будучи депутатом Запорізької міської ради, тобто у відповідності до п.п. «б» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII від 14 жовтня 2014 року та примітки до ст. 172-6 КУпАП є суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією повинен був подати щорічну декларацію за 2021, 2022 роки не пізніше 31 січня 2024 року.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП встановлена відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суддя апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу № 221 від 28 травня 2024 року про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією;

- даними протоколу № 222 від 28 травня 2024 року про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією;

- скріншотом з Єдиного державного реєстру декларацій;

- скріншотом декларації ОСОБА_1 за 2021 рік, з якого вбачається, що декларація за 2021 рік ОСОБА_1 подана 01 лютого 2024 о 02:03 год;

- скріншотом декларації ОСОБА_1 за 2022 рік, з якого вбачається, що декларація за 2022 рік ОСОБА_1 подана 01 лютого 2024 о 02:24 год;

- копією рішення сесії Запорізької районної ради «Про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів Запорізької районної ради Запорізької області» № 1 від 04 грудня 2020 р.;

- списком депутатів Запорізької районної ради Запорізької області восьмого скликання; письмові пояснення ОСОБА_1 від 29 лютого 2024;

- скріншотами з сайту НАЗК;

- скріншотом заявки ОСОБА_1 на надання можливості подати щорічні декларації через збій системи; послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яке вчинив ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2023 р. по 03 лютого 2024 р.;

- відповіддю на запит керівника Управління проведення спеціальних перевірок та контролю за своєчасністю подання декларацій ОСОБА_3 № 47-07/36917-24 від 23 травня 2024р.

На переконання судді апеляційного суду, необґрунтованими є доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 подав декларацію із запізненням, через збій в роботі системи на стадії накладання Електронно-цифрового підпису, оскільки у ОСОБА_1 було достатньо часу, щоб подати декларації завчасно, так як Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» №3384 прийнятий 20 вересня 2023 року, набрав чинності 12 жовтня 2023 року.

При цьому, з роздруківки Національного агентства з питань запобігання корупції щодо послідовності дій ОСОБА_1 , як користувача Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування вбачається, що 1 лютого 2024 року о 2 год. 23 хв. 26 с., ОСОБА_1 ще перебував на етапі заповнення декларації.

Окрім того, ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду справи зазначив, що здійснював декларування неодноразово та був обізнаний із процедурою заповнення декларації.

Таким чином, в апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 33, 36 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, суд першої інстанції, згідно з вимогами ст. 245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги адвоката Лишенка С.С. подану в інтересах ОСОБА_1 .

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Лишенку Сергію Сергійовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Лишенка Сергія Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 331/3412/24