ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/3264/24 Головуючий суддя І інстанції Невеніцин Є. В.
Провадження № 33/818/1021/24 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю.,

за участі

захисника Апазіді К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Апазіді К.Ю. на постанову судді Дзержинського районного суду районного суду міста Харкова від 20 травня 2024 року стосовно ОСОБА_1 , - у с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, який має малолітню дитину, не працює, не є особою з інвалідністю, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постановою встановлено, що 11 лютого 2024 року о 15 год. 52 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2170», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Університетській, 25 у м. Харкові з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНД відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України

В своїй апеляційній скарзі апелянт просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Наголошує на тому, що в протоколі зазначено про те, що водій керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а не в стані наркотичного сп`яніння, що є суттєвим, оскільки закон чітко визначає склад відповідного правопорушення.

Також, на думку захисника, передумовою до висловлення вимоги до водія пройти відповідний огляд, має бути встановлення відповідних ознак такого сп`яніння, а не лише припущення працівників поліції.

У водія не було тремтіння пальців рук, руки водій тримав на кермі, потім в карманах, як було встановлено таку ознаку незрозуміло.

Крім того водій абсолютно адекватно себе поводив, надавав чіткі відповіді, задавав питання.

Огляд на стан наркотичного сп`яніння не проводився на місці зупинки.

Також було порушено право на захист ОСОБА_1

З відео вбачається, що о 16 годині 6 хвилин поліцейський роз`яснив таке право водієві, о 16 годині 8 хвилин поліцейський завив, що для проходження огляду адвокат не потрібен, надалі поліцейські взагалі забули про вказане клопотання ОСОБА_1 та склали протокол.

Права та обов`язки були роз`яснені не в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для належного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення (а. с.1) відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.

В протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 1) працівником поліції зазначено, що 11 лютого 2024 року о 15 год. 52 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2170», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Університетській, 25 у м. Харкові з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНД відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Аналогічні обставини встановив суд першої інстанції.

Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З відеозапису вбачаються події, які відбувалися 11 лютого 2024 року, патрульні поліцейські в складі екіпажу на службовому автомобілі патрулювали в місті Харків.

Попереду службового авто їхав автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який через підозру працівників поліції в тому що водій позбавлений права керування транспортним засобом згідно рішення суду, був зупинений.

На запитання поліцейського чи дійсно водій позбавлений права керування транспортним засобом, водій повідомив, що дійсно є рішення районного суду про позбавлення його права керування, проте вказане рішення оскаржене в апеляційному порядку, а тому не набрало законної сили і відповідно він має право керувати авто.

Після вказаних подій у працівника поліції виникла підозра в тому, що водій знаходився в стані наркотичного сп`яніння, про що поліцейський повідомив водія.

Водій факт керування ним транспортним засобом визнав, але проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я попередньо категорично відмовився.

Після чого, поліцейський повернувся до службового транспортного засобу для додаткової перевірки водія по базі.

Таким чином на першій половині відео з`ясовувалися обставини саме чи позбавлений водій права керування чи ні.

З`ясувавши, що ОСОБА_1 в законному порядку права керування не позбавлений, поліцейський повернувся до автомобіля ОСОБА_1 та розпочався розгляд адміністративної справи.

Водієві були чітко роз`яснені його права та відповідно наслідки відмови, на що водій повідомив що їхати будь куди на огляд він відмовляється, пояснив це тим, що везе собаку і часу кудись іхати у нього немає.

При цьому водій жодних клопотань про необхідність надання йому захисника в межах розгляду адміністративної справи не заявляв, на відео чітко зафіксовано саме початок розгляду справи.

Таке бажання водія, про необхідність залучення професійного адвоката, було озвучене на початку бесіди з поліцейськими.

Натомість під час розгляду справи водій про таке бажання поліцейським нічого не повідомив, незважаючи на тому що таке право йому було роз`яснене, також водієві була надана можливість надати пояснення на окремому аркуші, в часі ОСОБА_1 працівники поліції не обмежували.

Більш того, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості заявити клопотання про відкладення розгляду справи на інший час, міг зателефонувати адвокату та відповідно повідомити про це працівників поліції.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд не вбачає порушення права на захист ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735 - «водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я»

Таким чином, поліцейський діяв в межах закону та отримавши відмову водія від проходження огляду поліцейським було складено протокол.

Велася безперервна відеозйомка, свідки не залучались.

Протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

При цьому відеозапис судом приймається як належний та допустимий доказ, апеляційний суд не вбачає жодних порушень, наслідком яких належало б визнати цей доказ недопустимим.

Відеозапис з службового транспорту поліції, також приймається судом як доказ, оскільки має відношення до даної справи, на ньому зафіксований автомобіль ОСОБА_1 і вказане не спростовує і сам ОСОБА_1 .

Крім того, апеляційний суд відкидає і доводи про допущені порушення поліцейським в частині процедури проведення відповідного огляду.

Апеляційний суд наголошує на тому, що у справі є відповідне направлення н а огляд, поліцейський чітко пояснив які ознаки у водія визивають у нього підозру і відповідна процедура огляду не відбулась, оскільки водій категорично відмовився.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну захисника Апазіді К.Ю. залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського районного суду районного суду міста Харкова від 20 травня 2024 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева