Справа № 369/7659/22 суддя в І-й інстанції Хрипун С.В.
Провадження № 33/824/3820/2024 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П ОС ТА НО ВА

Іменем України

31 липня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши матеріали апеляційних скарг ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 листопада 2022 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 08 липня та 17 липня 2024 року вчергове подав апеляційні скарги, які є ідентичними за змістом, та подані з пропуском встановленого ч.2 ст.294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження з дня винесення постанови.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, вказуючи про те, що оскаржувану постанову судді винесено 30 листопада 2022 року, а до Єдиного державного реєстру судових рішень її завантажено лише 28 грудня 2022 року. Про наявність цієї постанови дізнався лише 02 січня 2023 року після укладення договору про надання правової допомоги з адвокатом Олянюком В.Л., який протягом десятиденного строку з дня ознайомлення з її змістом подав до суду апеляційну скаргу.

Апеляційний суд приходить до висновку про повернення апеляційних скарг ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з неодноразовими зверненнями особисто ОСОБА_1 та його захисників з апеляційними скаргами на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 листопада 2022 року постановами Київського апеляційного суду від 14 березня 2023 року (а.с.63-64), від 03 квітня 2023 року (а.с.95-96), від 21 квітня 2023 року (а.с.115-116), від 13 червня 2023 року (а.с.151-154), від 02 серпня 2023 року (а.с.166-169), від 20 жовтня 2023 року (а.с. 209-214), від 20 жовтня 2023 року (а.с. 209-214), від 27 листопада 2023 року (а.с.230), від 26 грудня 2023 року (а.с.245), від 17 січня 2024 року (а.с.3, т.2), від 12 лютого 2024 року (а.с.31, т.2), від 13 березня 2024 року (а.с.49, т.2), від 30 квітня 2024 року (а.с.79, т.2), від 24 червня 2024 року (а.с.107, т.2) відмовлено останнім у поновленні строку на апеляційне оскарження та повернуто апеляційні скарги скаржникам.

При цьому, суд апеляційної інстанції виходив з того, що строк на апеляційне оскарження пропущено та відсутні поважні причини пропуску зазначеного строку. Так, ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, не вживав жодних заходів для того, щоб дізнатися про стан достеменно відомого йому провадження, яке безпосередньо стосується його інтересів, зокрема не подавав до суду заяв про отримання інформації щодо розгляду даної справи (відкладення судового засідання) чи про отримання копії повного тексту оскаржуваної постанови. Посилання апелянта на те, що він дізнався про оскаржувану постанову лише 02 січня 2023 року не може бути визнано поважною причиною пропуску процесуального строку, оскільки згідно з положеннями КУпАП початок строку апеляційного оскарження постанови судді обраховується з дня винесення постанови і цей строк ніяким чином не пов`язаний з укладенням договору про надання правничої допомоги чи з отриманням копії судового рішення. Судом надано оцінку тому, що у всіх раніше поданих клопотаннях про поновлення строку на апеляційне оскарження, ні сам ОСОБА_1 , ні його захисники, не мотивували свої клопотання тим, що суддею першої інстанції було порушено формальну процедуру повідомлення ОСОБА_1 про час і місце судового розгляду. Тому, зазначення відповідного доводу лише в останньому клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, є ознакою суперечливої поведінки, як такої, що не відповідає попереднім заявам.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Отже, звертаючись до суду апеляційної інстанції з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, ОСОБА_1 не звернув уваги, що чинним КУпАП не передбачено можливості повторного звернення до суду апеляційної інстанції з клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з підстав, що вже вирішені судом.

Повторна оцінка вказаних доводів буде порушенням принципу остаточності рішення «res judicata» (п.1 ст.44 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи, що постановами Київського апеляційного суду від 14 березня 2023 року, від 03 квітня 2023 року, від 21 квітня 2023 року, від 13 червня 2023 року, від 02 серпня 2023 року, від 20 жовтня 2023 року, від 20 жовтня 2023 року, від 27 листопада 2023 року, від 26 грудня 2023 року, від 17 січня 2024 року, від 12 лютого 2024 року, від 13 березня 2024 року, від 30 квітня 2024 року, від 24 червня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 та його захисникам у поновленні строку на апеляційне оскарження та визнано не поважними причини пропуску зазначеного строку, які є тотожними з викладеними в даних апеляційних скаргах, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційні скарги повернути скаржнику, як такі, що подані з пропуском строку на апеляційне оскарження, в поновленні якого судом було відмовлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 листопада 2022 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП повернути з доданими до них матеріалами особі, яка їх подала.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв