Справа № 750/3224/24 Головуючий у 1 інстанції Самусь Л. В.
Провадження № 33/4823/599/24
Категорія - ч.2 ст. 173-2 КУпАП.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,

з участю особи, відносно якої провадження у справі закрите, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Савицького І. О., представника потерпілої адвоката Котенка А. П.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу представника потерпілої адвоката Котенка А. П. на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, який має неповнолітню дитину, не працює, проживає по АДРЕСА_1 .

Закрите провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173 2 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 03 березня 2024 року, о 16 год. 00 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , учинив стосовно сестри його співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим завдав їй психологічних страждань, внаслідок чого могло бути завдано шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , будучи підданим стягненню за вчинення подібного правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 173 2 КУпАП.

В апеляційній скарзі представник потерпілої просить постанову суду скасувати, постановити нову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173 2 КУпАП. Мотивує тим, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 , а саме: висловлювання нецензурною лайкою; погроз фізичною розправою, було завдано потерпілій ОСОБА_2 психологічних страждань.

Дослідивши матеріали справи, вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів, які підтверджують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства стосовно ОСОБА_2 та наявні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Під час апеляційного розгляду представник потерпілої ОСОБА_2 адвокат Котенок А. П. підтримав доводи апеляційної скарги, вказуючи, що провадження у справі підлягає закриттю через закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

ОСОБА_1 та його захисник адвокат Савицький І. О. заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили постанову місцевого суду залишити без змін. Захисник звернув увагу, що ОСОБА_1 не проживає однією сімє`ю із потерпілою ОСОБА_2 , яка конфліктує із родиною рідної сестри, співмешканцем якої є ОСОБА_1 . Дві сестри із своїми сім`ями живуть в одній квартирі, в різних кімнатах, спільна кухня та місця загального користування, через що і виникають конфлікти. На думку захисника, його підзахисний не може бути суб`єктом правопорушення, так як ні економічно, ні фізично не пов`язаний з родиною потерпілої.

Заслухавши доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення 03 березня 2024 року, о 16 год. 00 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , учинив стосовно сестри його співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: виражався нецензурною лайкою , погрожував фізичною розправою, чим завдав їй психологічних страждань, внаслідок чого могло бути завдано шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 , будучи підданим за вчинення подібного правопорушення, за що відповідальність передбачена за ч. 2 ст. 173 2 КУпАП.

ОСОБА_1 категорично заперечує, що він висловлювався нецензурними словами та погрожував потерпілій, яка розпочала конфлікт. Потім вона покликала свого чоловіка і вони почали його ображати. Потерпіла викликала поліцію, але одразу склали стосовно нього протокол і терміновий заборонний припис, при цьому, у нього нічого не питали. Потім він подав заяву на потерпілу 06.03.2024. Конфлікти між їхніми сім`ями відбуваються давно, сварки між сестрами постійно. Вони проживають в одній квартирі, в різних кімнатах, проте спільного побуту не ведуть, взаємних обов`язків не мають.

Потерпіла ОСОБА_2 суду першої інстанції пояснила, що вона була на кухні, зайшов ОСОБА_1 співмешканець її сестри, у стані сп`яніння, почав чіплятися, виганяв з кухні, ображав, погрожував. Вона злякалась, покликала чоловіка. ОСОБА_1 розпилив газовий балончик у коридорі, кричав, погрожував ножем і вона викликала поліцію, на ОСОБА_1 склали протокол. Після цього у неї погіршилось самопочуття. Родина сестри постійно їй погрожує, ображає. Їхні сім`ї проживають в одній квартирі в різних кімнатах, спільного побуту не ведуть, сварки відбуваються постійно.

Опитаний в судовому засіданні, в якості свідка старший інспектор сектору протидії домашньому насильству відділу превенції ЧРУП ГУНП в Чернігівській області капітан поліції Величко Д. М. місцевому суду пояснив, що надійшов виклик, ОСОБА_2 звернулась з заявою з приводу домашнього насильства. Він прибув на виклик. Між собою вони вже не спілкувались. Спірна ситуація триває вже декілька років між сестрами. Була заява щодо ОСОБА_1 , тому і склав протокол. Чоловік потерпілої ОСОБА_3 відмовився давати пояснення і ОСОБА_1 відмовився від пояснень. У його присутності ОСОБА_1 нецензурно висловився в бік ОСОБА_2 . Протокол складався на підставі заяви, сам факт він не бачив. При ньому погроз не було.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1ст. 1 вищезазначеного Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Апеляційний суд зазначає, що для того щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством.

Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперерахованих ознак.

Як убачається з матеріалів справи сварки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникали вже не один раз, про що свідчать заяви до поліції один на одного.

У даному випадку дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутня. Мав місце конфлікт, однак не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

Зокрема, з пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд вбачає непорозуміння щодо правил співіснування в одній спільній квартирі, у зв`язку з чим виникає конфлікт інтересів та неприязні відносини один до одного. До того ж про неприязні відносини між учасниками конфлікту свідчать письмові заяви, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, судом не встановлено достеменних відомостей, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 домашнього насилля. Конфлікт, який виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , носить обопільний характер. Стверджувати, що внаслідок сварки, хтось із сторін постраждав більше, ніж інший, чи зазнав шкоди, немає.

При цьому, образливі висловлювання в межах конфлікту, який склався між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю останній не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди чи можливості її настання в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.

Апеляційний суд вважає, що матеріали справи не містять достатніх доказів, які підтверджують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства стосовно потерпілої ОСОБА_2 .

Твердження представника потерпілої про те, що постанова суду не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Помилка, допущена судом в резолютивній частині постанови, про закриття провадження у справі за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, замість ч.2 цієї статті, не впливає на правильність висновків суду законність та обґрунтованість постановленого судового рішення, може бути виправлена без зміни чи скасування постанови.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 залишити без задоволення.

У постанові Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 травня 2024 року про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, виправити описку, вважати провадження у справі закритим за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Антипець