П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2024 м. Бар Вінницької області

Суддя Барського районного суду Вінницької області Питель О.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка України, лаборант - ТОВ «Летичів Агро», за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

УСТАНОВИЛА:

24.04.2024 близько 18:40 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 вчиняла відносно своєї матері ОСОБА_2 насильство в сім`ї (фізичне), а саме: штовхала та намагалася вчинити бійку, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю останньої. Таким чином, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягується до відповідальності, вину свою не визнала, пояснила, що не вчиняла відносно ОСОБА_2 домашнього насильства. Дійсно 24.04.2024 о 18:40, коли вона прибирала сміття у господарській будівлі, підійшла її мати, почала сваритися провокувала на бійку - перегородила вихід з господарської будівлі. Зазначила, що штовхнула матір не сильно, щоб вийти з госопдарської будівлі, однак матір впала на землю, потім почала наздоганяти Дубчак, тоді ОСОБА_3 взяла в руки палицю, щоб оборонятися, після чого, ОСОБА_4 викликала поліцію. ОСОБА_3 пояснила, що у неї з матір`ю систематично виникають конфлікти з приводу користування будинком, подвір`ям, господарськими будівлями. Також конфлікти виникають, оскільки ОСОБА_4 не подобається як ОСОБА_3 виховує своїх неповнолітніх дітей.

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що проживає з донькою ОСОБА_3 з лютого 2022 року. У лютому 2022 року вона приїхала з м. Луганськ щоб позичити ОСОБА_3 кошти для придбання будинку. У ОСОБА_5 проживала у валсному житлі з чоловіком, також у ОСОБА_6 залишилася її старша донька. У зв`язку з повномасштабним вторгненням Росії в Україну, ОСОБА_4 не може повернутися у м. Луганськ, тим паче, що чоловік не підтримує укранську владу. Таким чином, ОСОБА_4 тепер змушена мешкати разом з ОСОБА_3 , оскільки гроші, які вона привезла, - віддала ОСОБА_3 і та придбала будинок, у якому вони зараз мешкають. Вказала, що з донькою постійно виникають конфлікти. Вони не взмозі знайти спільну мову, зазначає, що донька бажає їй смерті, надала копії зі щоденника ОСОБА_3 , у якому вона робила записи такого змісту. Надала фото дверей, які ОСОБА_3 зафіксувала монтажною піною, таким чином, що ОСОБА_4 не може користуватися тією частиною будинку, де є ванна кімната. З приводу прибирання у господарській будівлі 24.04.2024, то ОСОБА_3 прибирала не сміття, а вторинну сировину, яку вимушена збирати та здавати ОСОБА_4 , оскільки пенсії їй не вистачає. 24.04.2024 мав бути дощ, тому ОСОБА_4 вимагала, щоб ОСОБА_3 не викидала на подвір`я картон, оскільки він намокне. Тому ОСОБА_4 стала на вході до госопдарської будівлі та перешкоджала ОСОБА_3 викидати на подвір`я картон. Тоді ОСОБА_3 з картоном в руках, підійшла до ОСОБА_4 , штовхнула її тими коробками, оскільки після дощу на вулиці було слизько, то ОСОБА_4 не втрималася на ногах, послизнулася і впала. Після чого пішла за ОСОБА_3 , щоб поговорити, однак та взяла палицю, тоді ОСОБА_4 злякалася і викликала поліцію.

На запитання суду ОСОБА_1 підтвердила, що дійсно на подвір`ї та у господарських будівлях та навіть у частині будинку, де мешкає ОСОБА_4 , скрізь вона накопичує вторинну сировину, але не тільки вторинну сировину, а й сміття, яке гниє. На підтвердження своїх слів ОСОБА_3 надала фотокартки (під час засідання ОСОБА_4 підтвердила достовірність фото). З цього приводу ОСОБА_3 зверталася до органів самоврядування, була створена комісія, яка виїжджала на місце та зобов`язала ОСОБА_4 прибрати на подвір`ї. На цьому грунті теж постійно виникають сварки. ОСОБА_3 підтвердила, що копії аркушів із записами, що надані ОСОБА_4 , дійсно належать їй, але це її особисті записи, а ОСОБА_4 таким чином порушує її особисті кордони та втручається у особисте життя. З приводу міжкімнатних дверей, які ОСОБА_3 заблокувала, пояснила, що з частини будинку, якою користується мати, йде страшний сморід від сміття, тому вона була вимушена "запінити двері". У ванну кімнату ОСОБА_3 пускала ОСОБА_4 через інший вхід, однак ОСОБА_4 нишпорила у особистих речах ОСОБА_3 та знайшла її щоденник, тому ОСОБА_3 більше не пускає ОСОБА_4 у частину будинку, якою користується.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, адміністративна відповідальність за статтею 173-2 КУпАП настає за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (пункт 17 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

З пояснень ОСОБА_2 і її доньки ОСОБА_1 встановлено, що між матір`ю і донькою систематично виникають конфлікти, які супроводжуються взаємними образами. 24.04.2024 розпочався словесний конфлікт з приводу вторинної сировини та сміття, яке Водолазова зберігає у господарській будівлі. Під час конфлікту ОСОБА_1 штовхунала свою матір ОСОБА_2 , унаслідок чого вона впала на землю, тобто вчинила фізичне насильство.

Згідно з нормами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, у судовому засіданні на підставі даних протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень потерпілої, а також пояснень ОСОБА_1 , яка підтвердила, що під час конфлікту штовхнула матір, було встановлено, що ОСОБА_1 24.04.2024 вчинила фізичне насильство стосовно своєї матері ОСОБА_2 , що спричинило шкоду психічному здоров`ю потерпілої.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілої, дослідивши матеріали справи, приходжу висновку, що ОСОБА_1 необхідно визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Обираючи вид стягнення суд ураховує характер правопорушення, особу порушника, її майновий стан, та вважає, що ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 (сто сімдесят) гривень.

Згідно зі статтею 39-1 КУпАП, у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" чи Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, систематичний характер конфліктів, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 слід направити на проходження програми для кривдників, яка передбачена Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, розмір судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З огляду на викладене вище, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. 39-1, 40-1, ч. 1 ст. 173-2, п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір",

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 (сто сімдесят) гривень.

Направити ОСОБА_1 на проходження програми для кривдників, яка передбачена Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк три місяці.

У разі неявки кривдника для проходження програми для кривдників або ухилення від проходження програми без поважних причин суб`єкти, відповідальні за виконання програм для кривдників, надають протягом трьох робочих днів письмове повідомлення про це уповноваженому підрозділу органів Національної поліції України для вжиття заходів.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Суддя