Єдиний унікальний номер судової справи 201/7692/24
Номер провадження 3/201/3085/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ополинська І.Г., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брест, РНОКПП НОМЕР_1 громадянина України, працюючого на посаді ПП «КЛІНІКА ДОКТОРА КУЛИКОВИЧА», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №ПС/ДН/17840/0010/П/ПТ від 29.05.2024 року під час проведення позапланового заходу зі здійснення державного контролю з формі перевірки ПП "КЛІНІКА ДОКТОРА КУЛИКОВИЧА" у період з 28.05.2024 по 29.05.2024 року за місцем здійснення господарської діяльності ПП «КЛІНІКА ДОКТОРА КУЛИКОВИЧА» встановлено, що директор ПП " КЛІНІКА ДОКТОРА КУЛИКОВИЧА "- ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, відповідальною за додержання законодавства про працю, допустив порушення вимог частини 1 статті 10 Закону України № 2136 «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», ч. 1 ст. 115, 4.1 ст. 116, КЗпП України та ч. 1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», а саме:

Частиною першою статті 10 Закону України № 2136 «Про організацію трудових умовах воєнного стану» визначено, що заробітна плата виплачується працівнику визначених трудовим договором.

Частиною 1 статті 21 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) визначено що трудовий договір є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачених законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін./

Таким чином, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства на підставі укладеного трудового договору.

Частиною 1 статті 115 К3пП України та частиною 1 статті 24 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 №108/95-В (далі - Закон №108), встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинно профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в ро відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищу шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Під час перевірки встановлено, що заборгованість по заробітній платі працівника підприємства виникла з лютого 2022 року, у зв`язку з припиненням господарської діяльності причини військової агресії РФ проти України. Під час якої частина працівників надали заяви на звільнення за власним бажанням, частині працівників була надана відпустка без збереження заробітної плати до закінчення військового стану за угодою з роботодавцем.

Заборгованість перед 17 звільненими працівниками станом на 01.01.2024 склала

100 996,92 грн. та перед 10 працюючими працівниками - 58 363 грн.

Заборгованість по виплаті заробітної плати працівникам, які знаходяться у трудових відносинах з ПП « Клініка Куликовича » була виплачена 18.03.2024 у сумі 58 363 грн. (додаток 3 до Акту), що є порушенням строків встановлених частиною 1 ст.115 КЗпП Украйни та частиною 1 ст.24 ЗУ №108.

Заборгованість перед 17 звільненими працівниками погашена 12.03.2024 у сумі 100 996,92 грн. (додаток 4 до Акту), що порушує вимоги ч. 1 ст.116 КЗпП України: «При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок».

Виплата заборгованих коштів (заробітної плати) здійснювалася за рахунок власних коштів керівника (власника) 12.03.2024 та 18.03.2024 ПП «Клініка Куликовича»

ОСОБА_1 .

Станом на 29.05.2024 заборгованість по виплаті заробітної плати працівникам

підприємства - відсутня.

Зазначені факти свідчать про порушення умов трудового договору, передбачених законодавством про працю, чим порушено частину першу статті 10 Закону України № 2136 «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», ч.1 ст. 115, ч.1 ст.116 КЗпП| України та ч. 1 ст.24 Закону України «Про оплату праці».

Тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 41 КУпАП.

У судове засідання 10 липня 2024 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки на вказану у протоколі про адміністративне правопорушення адресу, що підтверджується списком Ф.103 Рекомендованих листів АТ «Укрпошта» від 28.06.2024 року, та на електрону адресу ІНФОРМАЦІЯ_2.

Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило.

Крім того, ОСОБА_1 , про день, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку шляхом розміщення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» оголошення про дату, час та місце проведення судового засідання.

Згідно електронного сайту Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин, інформацію про призначені судові засідання.

Причину неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користатися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_1 , мав об`єктивну можливість особисто, або через представника в повній мірі реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП. Останній не був позбавлений можливості надати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення.

Згідно із ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Стаття 7 КУпАП вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до Глави 21 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Суддя використала усі процесуальні можливості щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи, проте ОСОБА_1 не виконав процесуальний обов`язок своєчасно з`являтися до суду за викликом, затягує розгляд справи, що суддя розцінює як намагання уникнути відповідальності, тому справа буде розглянута без його участі.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до таких висновків.

Посадовою особою ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Згідно з фактичними обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення №ПС/ДН/17840/0010/П/ПТ від 29.05.2024 року, складеного стосовно ОСОБА_1 , останній будучи посадовою особою, відповідальною за дотримання законодавства про працю, допустив заборгованість по заробітній платі працівникам підприємства з лютого 2022 року.

Станом на 12.03.2024 року та 18.03.2024 року виплата заборгованих коштів (заробітної плати) здійснена за рахунок власних коштів керівника (власника) ПП «Клініка Куликовича» - ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання щодо можливості накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суддя керуються наступним.

Згідно до положень ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Як вбачається з правових висновків, викладених в п.17,18 постанови Верховного Суду від 03.05.2018 року по справі № 487/2854/17, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття "триваюче" правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом.

Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Як встановлено з викладу фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, останнім дійсно не дотримано законодавство про працю та, як наслідок, допущено заборгованість по заробітній платі працівникам підприємства з 2022 року.

Втім, з протоколу та матеріалів доданих до нього встановлено, що вказане правопорушення припинено самостійно самим ОСОБА_1 шляхом виплати заборгованих коштів (заробітної плати) 17 звільненим працівникам 12 березня 2024 року та 10 працюючим працівникам 18 березня 2024 року, тобто до моменту проведення 29 травня 2024 року позапланового заходу державного нагляду (контролю).

Таким чином, триваюче правопорушення було припинено самим ОСОБА_1 18 березня 2024 року шляхом належного виконання останнім свого обов`язку.

Справа про адміністративне правопорушення надійшла до суду 26.06.2024 року, що підтверджується вхідним номером реєстрації в АСД суду та здійсненим автоматизованим розподілом судової справи між суддями

Таким чином, станом на час надходження означеної справи про адміністративне правопорушення, пройшло більше ніж три місяці з дня, коли триваюче правопорушення було припинено шляхом виконання обов`язку відповідним суб`єктом.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, зокрема, в Рішенні від 09 січня 2013 року у справі "Олександр Волков проти України" (заява №21722/11) зазначено про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Таким чином, враховуючи сплив строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, суддя приходить до висновку, що провадження у цій справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_5 підлягає закриттю на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 7, 38, 247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП України закрити, у зв`язку зі збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.Г. Ополинська