ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/348/24 Справа № 711/1483/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Михальченко Ю. В. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В. за участю захисника Новіка В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Новіка В.І. на постанову Придніпровського райсуду м. Черкаси від 21.05.2024 р., якою

ОСОБА_1 , який наро-

дився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Черкаси, громадяни-

на України, проживає

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та нього накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 19.02.2024 о 1:32 год. в м. Черкаси по вул. Героїв Дніпра, 71, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «КІA Sportage»,р/номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`ніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу та в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити призначене стягнення в частині позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, скасувати його в цій частині, залишити тільки стягнення у виді штрафу. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є волонтером і права йому необхідні для здійснення волонтерської діяльності. Крім того, ОСОБА_1 щиро покаявся, в матеріалах справи відсутні обтяжуючі обставини, його протиправні дії не завдали будь-якої шкоди іншим особам, не спричинили істотної шкоди громадським чи державним інтересам. Звертає увагу суду на те, що накладення штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ним нових правопорушень та пропорційним вчиненому адмінправопорушенню.

Заслухавши доповідь судді, захисника Новіка В.І., який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити та пом`якшити призначене стягнення, а саме не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, тому що він займається волонтерською діяльністю, вивчивши матеріали адмінсправи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адмінправопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адмінвідповідальності не є обов`язковою. Правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату і час судового засідання був повідомлений належним чином, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі правопорушника (а. пр. 52).

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, при цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 2564-256 КУпАП.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 19.02.2024 о 1:32 год. в м. Черкаси по вул. Героїв Дніпра, 71 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу або в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується даними протоколу про адмінправопорушення серії ААД № 627890 від 19.02.2024 р.; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, рапортом поліцейського взводу № 1 роти № 4 БУПП в Черкаській обл. ДПП с-та поліції Р. Пасіка від 19.02.2024 р.; відеозаписами з боді-камер поліцейських № 470997, 468996, відеозаписом з реєстратора службового транспортного засобу, долученими до матеріалів справи про адміністративне правопорушення та не оскаржується в апеляції.

На переконання апеляційного суду вказані документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють правові відносини та які є предметом судового розгляду.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

На переконання апеляційного суду вказані документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють такі правові відносини та які є предметом судового розгляду.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королвства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно ст. 23 КУпАП, адмінстягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адмінправопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП, суд при накладенні адмінстягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 2 КУпАП, законодавство України про адмінправопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Чинний КУпАП не передбачає призначення більш м`якого стягнення чи звільнення від стягнення, яке визначене в санкції статті як обов`язкове основне чи додаткове.

Доводи апеляції про те, що правопорушник є волонтером і право керування йому необхідне для виконання волонтерської діяльності, на переконання апеляційного суду, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 мав усвідомлювати та передбачати наслідки його дій під час керування транспортним засобом, можливість втратити право керування транспортним засобом в разі істотного порушення вимог ПДР України. Само по собі зайняття волонтерською діяльністю не є підставою для звільнення його від стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Надані захисником ОСОБА_2 в обґрунтування апеляції копії судових рішень, апеляційний суд не вважає релевантними, тому що суб`єкти в цих справах не є тотожними. В інших справах суб`єктами були військовослужбовці, які приймають безпосередню участь в захисті Батьківщини, апеляційний суд після ретельної перевірки встановив, що вони мають військову спеціальність водія або суміжну. Тобто, без посвідчення водія вони фактично не зможуть виконувати обов`язки за цією спеціальністю, а тому були наявні підстави для зміни стягнення.

Апеляційний суд звертає увагу, що в даній справі встановлено, що правопорушник не є військовослужбовцем ЗСУ, він здійснює волонтерську діяльність (доставка гуманітарної допомоги в зани бойових дій (Луганська та Донецька області), допомогу підрозділам ЗСУ) виключно на добровільних засадах, цей обов`язок не покладений на нього державою, а його бажання та можливості, від яких він може відмовитись в будь-який час та без будь-яких наслідків.

Будь-які докази, які можуть бути підставою для скасування призначеного судом першої інстанції стягнення, в матеріалах справи відсутні та правопорушником або його захисником суду апеляційної інстанції не надані.

Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Придніпровського райсуду м. Черкаси від 21.05.2024 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.