ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/387/24 Справа № 710/503/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Щербак О. В. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційні скарги захисників Головченка Г.А. та Подороги В.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Шполянського районного суду Черкаської області від 03 червня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що 04 квітня 2024 року о 21 годині 12 хвилин в с. Лебедин по вул. Центральна, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Kia Magentis, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційних скаргах захисники просять скасувати вищевказану постанову та закрити справу за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вважають, що вказана постанова є незаконною, оскільки не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

На думку захисників, судом першої інстанції неправомірно не підтримано правову позицію захисту про внесення змін у протокол про адміністративне правопорушення після надання особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його копії. Стверджують, що без уваги суду залишилося формальний підхід до складення протоколу про адміністративне правопорушення, без наслідків відсторонення водія від керування автомобілем. Щодо цього вказують про існування сумнівів про перебування водія у стані наркотичного сп`яніння.

В обґрунтування апеляційних вимог приводять п. 1 розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Також посилаються на п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2003 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті щодо звернення уваги суддів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, потерпілих та їх законних представників та захисників.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисників Головченка Г.А. та ОСОБА_2 , які підтримали апеляційні вимоги та надали пояснення аналогічні їх змісту, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею було дотримано.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №494045 від 04 квітня 2024 року, в якому приведені обставини вчиненого правопорушення.

Апеляційний суд визнає, що цей протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

У суді першої інстанції стороною захисту надано копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №494045 від 04 квітня 2024 року, котру було вручено ОСОБА_1 після її складання.

З цієї копії можливо зробити висновок, що патрульним поліцейським в порушення Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06.11.2015 № 1376 (далі Інструкція № 1376), допущені внесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено: про відмову від дачі пояснень особою, що притягається до адміністративної відповідальності, та точного часу складання цієї постанови.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що норми Інструкція № 1376, не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, його направлення до суду тягне необхідність визнання доказів недопустимим. Натомість національне законодавство та практика ЄСПЛ зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи допущене порушення КУпАП є істотним та яким чином воно перешкоджало й забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Суд зазначає, що коли сторона вимагає скасування судового рішення, посилаючись на порушення, допущене під час провадження у справі, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й переконати, що воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі і не було виправлено в ході провадження.

У цій справі апеляційним судом не встановлено, порушення фундаментальних прав і свобод ОСОБА_1 чи загальних засад при застосуванні заходів впливу за адміністративне правопорушення.

Разом з тим, слід відзначити, що апелянти не мотивували, яким чином не дотримання поліцейськими вимог Інструкції № 1376, може істотно вплинути на висновки суду.

Заразом слід відзначити, що усні пояснення ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення зафіксовані на нагрудну камеру поліцейського. У той же час сторона захисту не вказує, як ці пояснення, котрі не наведені у цьому протоколі, позначались на законності постанови судді.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції такими доказами.

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04 квітня 2024 року, даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського.

Попри доводи апелянта, апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Збіжні доводи апелянтів про незаконність постанови, з огляду на невиконання приписів ст. 266 КУпАП щодо не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом були розглянуті судом першої інстанції та мотивовано оцінено, як допущений недолік при виконанні поліцейськими своїх повноважень та невжиття заходів забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення, який не має істотноговпливу на доведеність обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційні скарги захисників Головченка Г.А. та Подороги В.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Шполянського районного суду Черкаської області від 03 червня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук