Номер провадження: 33/813/1535/24
Номер справи місцевого суду: 496/455/24
Головуючий у першій інстанції Горяєв І. М.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Копіци О.В., за участю секретаря судового засідання Стоянової Л.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника Ільїчова С.Д., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Біляївського райсуду Одеської обл. від 24.04.2024 стосовно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,а також стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до вказаної постанови, 02.01.2024 року о 00.01 годин в Одеській обл., Одеський район, с. В. Дальник, вул. Івана Липи, 22, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, тест проходив у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», результат 0,31%, від проходження медичного огляду в медичній установі відмовився, чим порушив п. 2.9 а) Правил дорожнього руху.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 не погодилася із оскаржуваною постановою, посилаючись на невідповідність висновків судді обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, з огляду на наступне:

- судом не було враховано того, що відеозаписи події, долучені поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення є короткими, не охоплюють всю процедуру від зупинки водія до моменту складання протоколу, з їх перегляду не можливо однозначно встановити обставин спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими, підстави зупинки транспортного засобу, перевірки у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, які в подальшому слугували підставою для проведення огляду останнього за допомогою алкотестера, факту дотримання поліцейськими процедури огляду водія та складання адміністративного протоколу, як і не можливо встановити чи роз`яснювались водію під час складання протоколу працівниками поліції права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП;

- суд не звернув увагу на те, що під час спілкування з поліцейськими водій ОСОБА_1 перебував у тверезому стані, усвідомлює свої дії чітко вимовляє фрази, одягнений у чисту військову форму, після отримання результату тесту вибачається та пояснює, що вживав алкогольні напої вчора;

- на дію приладу Drager Alcotest 6820 впливає температурний режим при його використанні: -5С +50С, а згідно з роздруківки чек-тесту № 507, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що температура повітря під час огляду ОСОБА_3 була +12,0 градусів, що може свідчити про можливу похибку у бік незначного збільшення показника;

- показники тестування водія ОСОБА_3 можуть знаходитись в межах допустимої законом норми від 0,22 проміле до 0,3 проміле, зважаючи на те, що прилад Drager Alcotest 6820, за допомогою якого 02.01.2024 проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, має похибку в робочих умовах для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі: абсолютна похибка (Д): + 0,02 мг/л у діапазоні від 0 до 0,2 мг/л, відносна похибка (д): +/- 10 % - у діапазоні понад 0,2 мг/л; для масової концентрації алкоголю в крові: абсолютна похибка (Д): +/- 0,04 о/оо - у діапазоні від 0 до 0,4 о/оо; відносна похибка (д): +/- 10% - у діапазоні понад 0,4 о/оо;

Посилаючись на наведені обставини, захисник просить скасувати постанову суду та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Крім того, захисник Ільїчов С.Д.просить суд не позбавляти ОСОБА_1 водійського посвідчення у разі визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та боронить державу, здебільшого виконує бойові завдання, керуючи транспортним засобом.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 також порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеної постанови суду як пропущеного із поважних причин, зокрема, у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 , отримав копію постанови суду 30.04.2024, водночас, з метою отримання правової допомоги 03.05.2024 уклав угоду із ним як захисником, в подальшому він з метою підготовки апеляційної скарги 06.05.2024 звернувся до суду 1-ої інстанції з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи, які разом із копією постанови суду отримав на офіційну електронну пошту 10.05.2024.

В судове засідання апеляційного суду призначене на 30.07.2024 ОСОБА_1 та його захисник Ільїчов С.Д. не з`явилися, водночас захисник Ільїчов С.Д. через підсистему «Електронний суд» подав заяву, в якій просив розгляд справи здійснити за відсутності його та ОСОБА_1 .

Враховуючи неявку ОСОБА_1 та його захисника Ільїчова С.Д. в судове засідання, апеляційний суд, керуючись вимогами ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за відсутності зазначених осіб та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, а також клопотання захисника Ільїчова С.Д. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду та ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Надаючи оцінку доводам клопотання захисника ОСОБА_2 щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду апеляційний суд зазначає наступне.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine) від 28.03.2006, заява №23436/03 зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність.

Згідно із ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Разом із тим, ч.ч. 1 та 3 ст. 285 КУпАП передбачають, що копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

На підставі аналізу матеріалів справи вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 брав участь у розгляді справи, копію постанови суду від 24.04.2024 отримав 30.04.2024, що підтверджується його особистою розпискою (а.с. 21).

В свою чергу, під час розгляду справи ОСОБА_1 захисника не мав та здійснював захист своїх інтересів особисто, а звернувся за правовою допомогою після ухвалення судом рішення для реалізації свого права на його апеляційне оскарження.

Про наведене свідчить наявна в матеріалах справи заява захисника Ільїчова С.Д., подана в інтересах ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» 06.05.2024, про залучення його до участі у справі як представника та ознайомленні з матеріалами справи (а.с. 23-24).

Копію матеріалів справи захиснику надіслано судом 1-ої інстанції на зазначену ним електронну адресу 10.05.2024 (а.с. 29).

Відтак, захисник ознайомився з матеріалами справи 10.05.2024, а апеляційну скаргу подав через підсистему «Електронний суд» 16.05.2024, тобто на шостий день після отримання копій матеріалів справи.

З огляду на додані до клопотання захисника документи на підтвердження його повноважень, зокрема, копії ордера на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 , копії договору про надання правничої допомоги № 1/5 від 03.05.2024, ОСОБА_1 , отримавши копію постанови суду 30.04.2024 та бажаючи реалізувати своє право на її апеляційне оскарження вже 03.05.2024 уклав із ОСОБА_2 договір про надання правничої допомоги (а.с. 26-28).

Водночас, Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».

У Рішенні Конституційного Суду України від 13.06.2019 № 4-р/2019 було сформульовано юридичну позицію, за якою законодавчо визначений механізм реалізації права на судовий захист, що включає в себе, зокрема, право на апеляційний перегляд справи, є однією з конституційних гарантій реалізації інших прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя; обсяг права на апеляційний перегляд справи, що визначається законом, має гарантувати особі ефективну реалізацію права на судовий захист задля досягнення цілей правосуддя, забезпечуючи захист інших конституційних прав і свобод такої особи.

Отже, враховуючи все вищенаведене, зокрема, вчинення ОСОБА_1 відповідних дій з метою оскарження постанови суду в апеляційному порядку в найкоротші строки з моменту отримання копії постанови суду, факт ознайомлення захисника з матеріалами справи 10.05.2024 та необхідності часу на написання апеляційної скарги, задля забезпечення реалізації права на судовий захист, що включає в себе, зокрема, право на апеляційний перегляд справи, апеляційний суд вважає зазначену обставину поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду 1-ої інстанції та доходить висновку про існування підстав для його поновлення.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд критично відноситься до тверджень сторони захисту щодо наявності підстав для закриття провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в матеріалах справи належних та допустимих доказів факту порушення останнім п. 2.9 «а» ПДР України та, як наслідок, наявності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вони є безпідставними та, навпаки, спростовуються доказами по справі.

Вимогами п. 2.9 «а» ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується повторно дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 478752 від 02.01.2024 (а.с. 1), відповідно до якого 02.01.2024 о 00.01 год. в Одеській обл., Одеський район, с. В.Дальник, вул. Івана Липи, 22, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан алкогольного сп`яніння пройшов в установленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу Drager 6820, результат огляду становить 0,31 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2);

- роздруківкою показників застосованого на місці зупинки приладу Drager Alcotest 6820, відповідно до якого результат огляду становить 0,31 ‰ алкоголю (а.с. 5);

- відеозаписом події з боді-камери співробітника поліції, на якому зафіксований огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820 (а.с. 7).

Як вбачається із аналізу змісту оскаржуваної постанови суду 1-ої інстанції, всупереч твердженням апелянта, зазначені вище докази були належним чином досліджені, повно та всебічно, та їм була надана відповідна оцінка, на підставі чого суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наявність в його діях складу зазначеного правопорушення.

Що стосується посилань захисника на неповноту долучених поліцейськими до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів, апеляційний суд зауважує на безпідставності такого висновку з огляду на наступні положення законодавства.

Так, ч. 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до приписів п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 (далі Порядок), огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В свою чергу, положеннями п. 4 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 (далі Інструкція №1395), передбачено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дійсно, відповідно до п. 5 Розділу II згаданої захисником Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України №1026 від 18.12.2018, на яку посилається сторона захисту в якості аргументації своїх доводів, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Системний аналіз вищевказаних положень законодавства свідчить про те, що технічні засоби відеозапису застосовуються співробітниками поліції безпосередньо під час проведення огляду особи на виявлення стану алкогольного сп`яніння, тобто не є обов`язковим фіксування поліцейським виконання всіх службових обов`язків.

Так, наявний в матеріалах справи відеозапис із нагрудної камери співробітника поліції фіксує весь процес проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки його транспортного засобу, зокрема, з відеозапису вбачається, як ОСОБА_1 проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest, поліцейськими йому повідомлено, що результат огляду становить 0,31 ‰, що також було також відображено на екрані приладу, при цьому йому роз`яснено, що допустима норма алкоголю складає 0, 20‰, а тому наведене вказує на те, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, жодних заперечень щодо процесу проведення огляду, який з огляду на відеозапис події він пройшов добровільно, а також незгоди із його результатами ОСОБА_1 не висловлював, лише пояснив, що алкогольні напої вживав вчора.

Щодо посилання сторони захисту на те, що з відеозапису події не можливо встановити чи роз`яснювались поліцейськими водію під час складення протоколу передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП права та обов`язки, апеляційний суд звертає увагу захисника на те, що вчинення наведених дій поліцейськими відображено у протоколі про адміністративне правопорушення, що підтверджується підписом ОСОБА_1 у відповідній його графі.

Суд апеляційної інстанції оцінює критично твердження захисника щодо неврахування судом характеристики приладу Drager Alcotest 6820, відповідно до якої, зазначений прилад моє допустиму похибку при температурі повітря +12 0оС, яка була під час огляду.

Відповідно до п. 7 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України, від 09.11.2015 №1452/735, встановлено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Пунктами 3, 4 Розділу ІІ вищезазначеної Інструкції передбачено, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

У той же час відповідно до технічних характеристик приладу Drager Alcotest 6820, що розміщений на офіційному сайті виробника, вказаний засіб вимірювальної техніки може вказувати результат з певною похибкою. Так, границі допустимої похибки під час експлуатації приладу можуть складати: при температурі від мінус 5 до + 50 градусів Цельсія у діапазоні вимірювання від 0 до 0,84% (проміле) реальне значення з урахуванням похибки приладу може знаходитися у межах 0,24 + 0,042 % (проміле), тобто у межах від 0,2 до 0,28 % (проміле), тоді як вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі при температурі +12 градусів Цельсія складав 0,31 проміле.

Разом із тим, Інструкцією з експлуатації газоаналізатора Drager Alcotest 6820 передбачено інтервали технічного обслуговування приладу перевірка калібровки, яка має проводитися кожні 6 місяців.

При цьому, згідно до чеку Драгер, датою останньої повірки даного приладу є 28.11.2023, а огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився 02.01.2021, що свідчить про належний технічний стан приладу Drager Alcotest 6820, у зв`язку із чим апеляційний суд вважає правильними результати огляду ОСОБА_1 .

Відтак, апеляційний суд доходить переконання про те, що співробітниками поліції в даному випадку, під час фіксування проходження ОСОБА_1 огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, не було допущено порушень вимог законодавства та нормативних актів.

Отже, зазначені вище докази спростовують доводи апелянта та підтверджують винуватість ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд критично оцінює твердження захисника про те, що поведінка ОСОБА_1 не містила ознак алкогольного сп`яніння, оскільки стан алкогольного сп`яніння визначається у передбаченому законом порядку та не може бути оцінений шляхом візуального огляду особи.

Щодо вимог захисника про не застосування до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, з огляду на те, що він є військовослужбовцем та здійснює бойові завдання, керуючи транспортним засобом, апеляційний суд зазначає наступне.

Адміністративне стягнення у виді штрафу 17 000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік, накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та є безальтернативним, відповідає як характеру та ступеню тяжкості правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення, тому перебування його на військовій службі в Збройних Силах України, не є обставиною, за якої до нього не можливо застосувати стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Більш того, апеляційний суд звертає увагу на положення ч. 4 ст. 30 КУпАП відповідно до яких позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В матеріалах провадження відсутні докази того, що ОСОБА_1 є особою, до якої відповідно до закону не може застосовуватись позбавлення права керування засобами транспорту, і такі ним апеляційному суду не надано, як і не надано доказів про покладення на нього як військовослужбовця обов`язків водія при здійсненні бойових завдань.

Окрім того, апеляційний суд з глибокою повагою ставиться до військовослужбовців ЗСУ та сил оборони, які самовіддано захищають Україну та її громадян від збройної агресії рф, водночас, звертає увагу на те, що закон для всіх один, та він повинен застосовуватися однаково до кожного хто його порушив.

При цьому, вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення на переконання апеляційного суду не є малозначним та в діючому КУпАП, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачено механізму призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом (ст. 69 КК України).

Відтак, апеляційний суд вважає вимоги захисника про можливість не застосування до ОСОБА_1 такого виду стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами безпідставними.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції, як законну, обґрунтовану та вмотивовану залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Клопотання захисника Ільїчова С.Д., в інтересах ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської обл. від 24.04.2024.

Апеляційну скаргу захисника Ільїчова С.Д., в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 24.04.2024 про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца