ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/137/24 Номер провадження 33/814/891/24Головуючий у 1-й інстанції Подмаркова Ю. М. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Дороженка Р.Г.,

Захисника-адвоката Павленка О.А.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 13 червня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 13 червня 2024 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 09 січня 2024 року о 16:30 год. в м. Полтава, по вул. Сакко, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме поведінка, що не відповідає обставновці, неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в лікаря нарколога відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження по справі.

В апеляційній скарзі посилається на порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки йому не було видано направлення на огляд до закладу охорони здоров`я і він був вимушений самостійно проходити огляд.

Також вказує, шо він не відмовлявся від проходження огляду, натомість працівник поліції на свій розсуд прийняв рішення про його відмову від проходження огляду та безпідставно склав щодо нього протокол.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами є:

копія постанови про накладення адміністративного стягнення серія БАД №494837 за ч.1 ст. 126 КУпАП щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом за відсутності реєстраційного документа на транспортний засіб,

протокол серії ААД №628193 від 09.01.2024 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, з приміткою про передачу ТЗ тверезому водію ОСОБА_2 ,

пояснення правопорушника та свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння,

записи з бодікамер працівників поліції та відеореєстратора поліцейського автомобіля.

Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані притягнутим ОСОБА_1 .

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи відеозаписів з реєстратора поліцейського автомобіля та бодікамери працівника поліції, автомобіль Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 був зупинений у зв`язку з порушенням ПДР.

Під час перевірки документів було також встановлено, що ОСОБА_1 керує автомобілем не маючи при цьому реєстраційного документу на ТЗ, що стало підставою для складання постанови за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Також під час спілкування з водієм, у останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, у зв`язку з чим, у відповідності до п. 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп`яніння, працівниками поліції було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я у лікаря-нарколога.

При цьому водієві було роз`яснено, що при виявленні ознак наркотичного сп`яніння, поліцейський не проводить огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, на відміну від огляду на стан алкогольного сп`яніння, а лише пропонує пройти огляд в лікаря нарколога, який уповноважений на проведення такого огляду.

Одночасно, водію було повідомлено про наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Протягом більше 20 хв. водієві неодноразово пропонувалося пройти огляд в закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 ухилявся від прямої відповіді, телефонував комусь, вступав в суперечки з поліцейськими, заперечуючи виявлені в нього ознаки сп`яніння, що було розцінено поліцейськими як відмова від проходження огляду, в зв`язку з чим складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта щодо ненадання йому працівниками поліції направлення на проходження огляду в медичному закладі, в зв`язку з чим він змушений був самостійно пройти огляд, апеляційний суд не бере до уваги .

Так, відповідно до п. 9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп`яніння, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

При цьому поліцейським заповнюється відповідне направлення до медичного закладу (додаток 1 до інструкції), яке після доставки особи до медичного закладу залишається в ньому, а в разі відмови особи від проходження огляду - долучається до протоколу.

Посилання на самостійне проходження огляду не береться судом до уваги, оскільки саме поліцейські здійснює доставку водія до закладу і в його присутності, під відеофіксацію, здійснюється огляд на стан сп`яніння.

Безпідставними є доводи апелянта щодо не висловлювання ним відмови від проходження огляду та бажання пройти огляд, оскільки такі твердження спростовуються долученими відеозаписами з службових відеокамер, на яких зафіксовано неодноразові, впродовж більше 20 хв., пропозиції поліцейського пройти ОСОБА_1 огляд в закладі охорони здоров`я та ухилення останнього від відповіді, затягування часу, з висуванням своїх умов поїздки до медичної установи, у зв`язку з чим така поведінка водія обґрунтовано була розцінена працівниками поліції як свідома відмова від проходження огляду.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а наявними доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 13 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна