Номер провадження: 33/813/1792/24
Номер справи місцевого суду: 517/611/24
Головуючий у першій інстанції Тростенюк В.А.
Доповідач Стахова Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді - Стахової Н.В.,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1 ,

адвоката Кушнеренко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Кушнеренко Ігор Вікторович, на постанову Фрунзівського районного суду Одеської області від 29 травня 2024 року, якою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Фрунзівського районного суду Одеської області від 29 травня 2024 року визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень. Стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок.

З вказаної постанови вбачається, що 08 травня 2024 року біля 21 год. 35 хв. поблизу с. Затишшя Роздільнянського району Одеської області, на відстані до 20 000 метрів від лінії ДКУ було виявлено гр. України ОСОБА_2 , який в групі осіб, а саме із гр. України ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 намагався перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску на вихід з України в Республіку Молдову, на напрямку с. Затишшя (Україна) с. Колосово (Республіка Молдова) в пішому порядку, з документами, що посвідчують особу, чим порушив вимоги ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України». Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Не погоджуючись з зазначеною постановою, представник ОСОБА_2 - адвокат Кушнеренко І.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Фрунзівського районного суду Одеської області від 29.05.2024 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу правопорушення.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що вказана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки судом при її прийнятті не застосовано норми матеріального права, які підлягали застосуванню, а також порушено норми процесуального права. Крім того, судом неповно встановлено обставини справи, допущено однобічність у дослідженні доказів, свої висновки суд обґрунтовує документами, які є сумнівними та такими, що не доводять обставини справи. Суд в своїй постанові посилається на обставини, які не були взагалі досліджені при розгляді справи.

У судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 , доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбачених ч. 2 ст. 204-1, були повторно досліджені наступні докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ № 255896 від 08 травня 2024 року, з якого вбачаються дані про особу, дату, час, місце та обставини скоєного ним правопорушення; рапортом начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) старшого лейтенанта ОСОБА_7 від 09 травня 2024 року; схемою місцевості виявлення правопорушення від 09 травня 2024 року; письмовим поясненням гр. ОСОБА_2 від 08 травня 2024 року; витягом з бази даних інформаційно-телекомунікаційної системи «Ризик» від 08 травня 2024 року; доповідною запискою про результати проведення перевірочних заходів та письмовою заявою гр. ОСОБА_2 від 08 травня 2024 року.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ № 255896 від 08 травня 2024 року, 08 травня 2024 року біля 21 год. 35 хв. поблизу с. Затишшя Роздільнянського району Одеської області, на відстані до 20 000 метрів від лінії ДКУ було виявлено гр. України ОСОБА_2 , який в групі осіб, а саме із гр. України ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 намагався перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску на вихід з України в Республіку Молдову, на напрямку с. Затишшя (Україна) с. Колосово (Республіка Молдова) в пішому порядку, з документами, що посвідчують особу, чим порушив вимоги ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України». Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Зі змістом протоколу ОСОБА_2 був ознайомлений, про що міститься його особистий підпис.

Суд апеляційної інстанції критично відноситься до посилань апеляційної скарги про те, що до протоколу про адміністративне правопорушення не додано жодних належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів про наявність події правопорушення, складу правопорушення та/або вини ОСОБА_2 з наступних підстав.

Так із рапорту начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) старшого лейтенанта ОСОБА_7 від 09 травня 2024 року вбачається, що 08.05.2024 року о 21.35 будучи в прикордонному наряді «ПП» на напрямку с. Затишшя (Укр.) - с. Колосово (PM), було виявлено 4 громадянина України, які намагалися здійснити незаконний перетин Державного кордону України з Республікою Молдова на вихід з України поза пунктом пропуску, в пішому порядку, чим данні громадяни вчинили правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Даних громадян було запрошено та доставлено на віпс Павлівка для з`ясування обставин правопорушення та складання документів про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Із письмових пояснень ОСОБА_2 від 08.05.2024 року вбачається, що він хотів перетнути державний кордон, свою вину визнає, пояснення написані власноруч, доповнень та зауважень не має.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи, достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 08 травня 2024 року та інкримінуються ОСОБА_2 .

Одеський апеляційний суд зауважує на тому, що ОСОБА_2 було ознайомлено із змістом ст. 268 КУпАП, згідно якої особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_2 таким правом скористався, надав свої письмові пояснення, в яких визнав свою вину та претензій до прикордонників немає. Також у наданих письмових поясненнях ОСОБА_2 не вказав заперечень, зауважень щодо порушень працівниками Державної Прикордонної служби України законодавства при складанні протоколу за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Отже посилання апеляційної скарги на те, що визнання своєї вини ОСОБА_2 у заяві, не є безумовною підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за відсутності інших належних та достатніх доказів не заслуговують на увагу з огляду на те, що суд апеляційної інстанції за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку про недоведеність доводів апеляційної скарги. Вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, є законним та обґрунтованим, підстави для скасування або зміни постанови суду відсутні.

Отже, вищенаведені докази, є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_2 вимог ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 також посилається на те, він не є суб`єктом правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, так як не намагався перетнути державний кордон України, оскільки факт спроби перетину державного кордону недоведений жодним чином.

Проте зазначені доводи є необґрунтованими, оскільки, як було вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , було виявлено прикордонним нарядом поблизу с-ща Затишшя Роздільнянського району Одеської області на відстані до 20 000 м від лінії ДКУ. Мети свого перебування на такій близькості від лінії державного контролю ОСОБА_2 прикордонникам не повідомив. У відповідності до ч. 3 ст. 256 КУпАП, також не скористався своїм правом на викладення в протоколі про адміністративне правопорушення будь-яких пояснень та зауважень з приводу обставин справи.

Отже, зважаючи на викладені обставини, ведення воєнного стану та оголошення загальної мобілізації, апеляційний суд вважає, що факт спроби незаконного перетину державного кордону є доведеним.

Доводи скаржника, що він знаходиться на великій відстані від лінії державного кордону, не спростовують його спробу незаконного перетину державного кордону.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що людей, які намагалися перетнути державний кордон ОСОБА_2 не знає та останні йому не відомі не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та правильних висновків суду першої інстанції про доведення його вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП не спростовують.

Виходячи з викладеного, доводи апеляційної скарги про те, що в ході розгляду справи суд першої інстанції дав невірну оцінку матеріалам справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Санкцією ч. 2 ст. 204-1 КУпАП передбачено відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади у виді накладення штрафу від п`ятисот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб, з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що при вирішенні питання про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення суд першої інстанції належним чином врахував вимоги ст. 33 КУпАП, характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, і прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність накладення на нього адміністративного стягнення у виді адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн, яке, на думку апеляційного суду, сприятиме вихованню правопорушника в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, тобто відповідає передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови Фрунзівського районного суду Одеської області від 29 травня 2024 року.

У відповідності до ч. 8ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 252, 280, 283, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Кушнеренко Ігор Вікторович, залишити без задоволення.

Постанову Фрунзівського районного суду Одеської області від 29 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя