Справа № 502/1572/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Балан М.В.

розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Державної прикордонної служби України Військова частина НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця НОМЕР_2 загону морської охорони в/ч НОМЕР_1 , старшого спеціаліста катера Морської охорони 1 рангу BG-103, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 172-11 ч. 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

До Кілійського районного суду Одеської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії РУМО № 280551 від 12.07.2024 року з доданими до нього матеріалами відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

З протоколу серії РУМО № 280551, складеного 12.07.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 несвоєчасно з`явився на службу 12.07.2024 року о 14 годині 00 хвилин, після закінчення відпустки 09.07.2024 року, без поважних причин.

Своїми діями ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, вчинив військове адміністративне правопорушення в умовах особливого періоду, відповідальність за яке, передбачена ст.172-11 ч. 4 КУпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення визнав повністю та розкаявся у скоєному, зазначив, що в подальшому такого більше не повториться.

Відповідно до ч. 4 ст. 72-11 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дії, передбачені частинами першою або третьої цієї статті (ч. 1 ст. 172-11 КУпАП - самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб; ч. 3 ст. 172-11 КУпАП - самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.) вчинені в умовах особливого періоду.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме:

- протокол серії РУМО № 280551 від 12.07.2024 року про скоєння військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП України, в умовах особливого періоду;

- наказ командира НОМЕР_2 Загону морської охорони ДПСУ №256-ВВ від 28.06.2024 року;

- наказ командира НОМЕР_2 Загону морської охорони ДПСУ №286-ВВ від 13.07.2024 року;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 12.07.2024 року.

Перевіривши матеріали справи, суддя вважає вину ОСОБА_1 повністю доведеною, кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, - вірною.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення відповідно до ст. 34 КУпАП України - є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує відповідальність ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення відповідно до ст. 35 КУпАП України - судом не виявлено.

Разом з тим статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про необхідність накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, його майновий стан, ступінь вини, пом`якшуючі та обтяжуючі його відповідальність обставини.

Одним із загальнолюдських вимірів права є пропорційність відповідальності вчиненому правопорушенню.

Принцип пропорційності спрямований на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються; дозволяє досягти розумного співвідношення між цілями державного впливу та засобами їх досягнення. Мета процесуальних дій має бути суспільно вагомою, для досягнення певної мети органи влади не можуть накладати на громадян зобов`язання, які перевищують установлені межі необхідності, а засіб досягнення суспільно вагомої мети має бути найменш обтяжливим для людини в конкретних умовах.

У рішенні від 25 січня 2012 р. № 3-рп/2012 (справа № 1-11/2012) Конституційний Суд України зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який у сфері соціального захисту означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оцінивши зібрані по справі матеріали, характер скоєного правопорушення, особу правопорушника який усвідомив протиправність своєї поведінки, раніше до адміністративної відповідальності не притягався, в скоєному розкаюється, обставин, що обтяжують його відповідальність судом не встановлено, суддя вважає за можливим накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

З огляду на наведене, беручи до уваги те що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 виданого 25.10.2023 року Державною прикордонною службою України, суддя вважає можливим звільнити його від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 34-35, 172-11, 283, 284 КпАП України, ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні військового адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень.

Реквізити для сплати штрафу: Отримувач ГУК в Од.обл./отг м. Кілія 21081100; Код отримувача (ЄДРПОУ) 37607526; Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); Номер рахунку (IBAN) UA0015622; КОД КДБ 21081100; Найменування податку Адміністративні штрафи та інші санкції.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Копію постанови вручити правопорушнику.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом 3 місяців з дня винесення постанови.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан