Справа № 517/880/24
Провадження № 3/517/714/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 року с-ще Захарівка

Суддя Фрунзівського районного суду Одеської області Меєчко О.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перехрестове Перше Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого по проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер невідомий, за вчинення правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Фрунзівського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Одночасно до суду надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протоколи складені поліцейським СРПП Відділення поліції № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області Квасневським А.І. (а.с. 1, 19).

Постановою суду від 31 липня 2024 року справи про адміністративні правопорушення № 517/880/24, провадження № 3/517/714/2024 та № 517/881/24, провадження № 3/517/715/2024 щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єднано в одну справу, якій присвоєний єдиний унікальний номер 517/880/24 (а.с. 16).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 123820 від 06 травня 2024 року встановлено, що 06 травня 2024 року біля 14 год 00 хв. по вул. Медиків в с-щі Захарівка Роздільнянського району Одеської області, водій ОСОБА_1 керував мопедом «Honda Dio», державний номерний знак відсутній, без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, правопорушення вчинене повторно протягом року за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.1(а) ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с. 1).

Крім цього, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 123901 від 06 травня 2024 року встановлено, що 06 травня 2024 року біля 14 год 00 хв. по вул. Медиків в с-щі Захарівка Роздільнянського району Одеської області, водій ОСОБА_1 керував мопедом «Honda Dio», державний номерний знак відсутній, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного пристрою та проведення медичного огляду у лікарні ОСОБА_1 відмовився під запис на нагрудну відеокамеру. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України (а.с. 19).

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином шляхом направлення поштовим зв`язком судової повістки за адресою реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 15). Про причини неявки ОСОБА_1 суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

З довідки Перехрестівського старостинського округу Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 71 від 03 липня 2024 року, отриманої за запитом суду, слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с 32).

Крім цього, про вказане судове засідання ОСОБА_1 повідомлявся через розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України про його виклик в судове засідання (а.с. 14, 34).

Також інформація щодо дати, часу та місця розгляду справи була розміщена на офіційному вебсайті Фрунзівського районного суду Одеської області, що дозволяло ОСОБА_1 самостійно її переглянути.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Частиною 1 ст. 277 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Отже, ураховуючи, те що ОСОБА_1 був обізнаний про складання відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило, а також ураховуючи, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за його відсутності.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні даних правопорушень підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення серії ААД № 123820 та ААД № 123901 від 06 травня 2024 року, з яких вбачаються дані про його особу, дату, час, місце та обставини скоєних ОСОБА_1 правопорушень, які підписані останнім без будь-яких зауважень щодо їх змісту (а.с. 1, 19), копією постанови серії ББА № 256090 від 06 травня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.ч. 5, 6 ст. 121 КУпАП за те, що він 06 травня 2024 року біля 14 год 00 хв. по вул. Медиків в с-щі Захарівка Роздільнянського району Одеської області, керував мопедом «Honda Dio», державний номерний знак відсутній, який був незареєстрований у встановленому законом порядку протягом 10 днів з моменту придбання та без захисного мотошолома, чим порушив пункти 2.3 (б), 30.1 ПДР (а.с. 3), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують реакцію та швидкість реакції від 06 травня 2024 року, з якого вбачається, що у результаті огляду працівниками поліції водія ОСОБА_1 , у останнього були виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей, та те, що останній не доставлявся до медичного закладу у зв`язку з відмовою водія від проходження медичного обстеження у медичному закладі (а.с. 27), з відеозаписів з персонального нагрудного відеореєстратора NC-M6B працівників поліції, які містяться на DVD-R 4.7 GB вбачається, що ОСОБА_1 під час керування мопедом, був зупинений працівниками поліції. Причиною зупинки слугувало те, що ОСОБА_1 керував мопедом, який не мав державного номерного знака та без захисного мотошолома. Під час спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 , у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. На вказане ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що дійсно вживав алкогольні напої. Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або медичний огляд у лікарні, на що останній відмовився, оскільки не заперечував факт вживання алкоголю. При цьому працівники поліції повідомили ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с. 26).

Пунктом 2.1 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Диспозицією ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або за передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідальність, визначена ч. 5 ст. 126 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

З довідки № 67.2/3280 від 01 липня 2024 року поліцейського ВП № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області Квасневського А.І. вбачається, що згідно даних з бази «ІПНП», постановою серії БАД № 740280 від 13 липня 2023 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили 28 липня 2023 року. Даних щодо оскарження чи скасування постанови від 13 липня 2023 року матеріали справи не містять (а.с. 6).

За змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, для фіксування факту відмови водія пройти огляд на стан сп`яніння достатньо зафіксувати його відмову за допомогою технічного пристрою на який здійснюється безперервний відеозапис. При цьому закон передбачає необхідну присутність двох свідків у тому випадку, якщо не можливо застосувати технічні пристрої для здійснення такого виду відеозапису.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що водій ОСОБА_1 всупереч п. 2.5 ПДР не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Отже, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння належним чином зафіксована, підтверджується сукупністю доказів та отримана працівниками поліції від ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП з застосуванням технічних засобів відеозапису.

Згідно з п.2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі-Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, працівники поліції вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Вимога працівників поліції щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення, направленням на огляд водія транспортного засобу та відеозаписом.

Факт відмови ОСОБА_1 пройти в установленому законом порядку огляд на стан сп`яніння підтверджується дослідженими судом доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 , своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, тобто повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 2-4 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно та адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення ураховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, відношення до скоєного правопорушення, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлені.

Суд крім цього, ураховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема його рішення у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, де Суд у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм держави Україна.

З довідки № 67.2/3277 від 01 липня 2024 року поліцейського ВП № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області Квасневського А.І. вбачається, що згідно наявної інформації ОСОБА_1 посвідчення водія будь-якої категорії в підрозділах ТСЦ не отримував та протягом року останній до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП не притягувався (а.с. 24).

Зі змісту абзацу 3 пункту 28 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вбачається, що суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа не має такого права.

Водночас суд враховує висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду, викладений в постанові від 04.09.2023 у справі № 702/301/20 (провадження №51-944 кмо 23), згідно якого суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, визнаній винуватою в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту або в таких порушеннях, вчинених у стані сп`яніння, незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане в передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами тому як створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода.

Ураховуючи зазначене, особі, яку визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення адміністративних правопорушень отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Крім того, суд ураховує, що санкція частини 5 статті 126 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу чи без такого.

Згідно з положеннями ст. 28 КУпАП оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.

При цьому, абзацом 4 п. 28 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що не можна накладати стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Разом з тим, адміністративні матеріали не містять належних доказів про власника транспортного засобу мопеда «Honda Dio», він експлуатується ОСОБА_1 без номерного знаку, оскільки не зареєстрований в установленому порядку. У зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для оплатного вилучення зазначеного транспортного засобу, яке не є обов`язковим.

У відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

За порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність шляхом накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У даному випадку до ОСОБА_1 необхідно застосовувати адміністративне стягнення в межах ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки санкція за даною статтею у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами є більш суворою.

За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, беручи до уваги правову позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладену у постанові від 04 вересня 2023 року та ураховуючи обставини вчиненого правопорушення ОСОБА_1 , дані про його особу, ступінь його вини, а також те, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, суд, з метою виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненням як ним, так і іншими особами нових правопорушень, дійшов до висновку про можливість застосування щодо нього адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Отже, з ОСОБА_1 також потрібно стягнути судовий збір в сумі 605 грн 60 коп., сплата якого передбачена п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 36, 126, 130, 283, 284 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перехрестове Перше Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого по проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер невідомий, винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перехрестове Перше Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого по проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер невідомий, на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно із ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, накладеного на нього, тобто 81600 гривень, що передбачено ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзівський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до виконання на протязі трьох місяців з дня її винесення.

Суддя: