ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1375/24 Справа № 243/7128/23 Суддя у 1-й інстанції - Воронков Д.В. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю секретаря судового засідання Васюти О.О. захисника особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності адвоката Нещерета О.С. розглянувши апеляційну скаргу захисника Нещерета О.С. який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 квітня 2024 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 536 гривень 80 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови 27 листопада 2023 року о 15 годині 10 хвилин, в Донецькій області на 41 км. а/д Добропілля - Лиман, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi A6 н/з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини рота, збуджений стан. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager», а також від проходження такого огляду у медичному закладі, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 536 гривень 80 коп.

З таким судовим рішенням не погодився адвокат Нещерет О.С. та оскаржив в апеляційному порядку. Апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. На обґрунтування апеляційних вимог вказує, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 574900 від 27.11.2023 не може бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 у вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом". Вважає, що пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення, яке зазначено у даному протоколі, не може бути належним та допустимим доказом керування ОСОБА_1 автомобілем, так як пояснення особи не може бути покладено в основу звинувачення у будь якому діянні. Вважає, що письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можна вважати доказами по цій справі, так як вони не були належним чином попереджені, як свідки про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, а крім того їх особи поліцейськими не були встановлені, з пояснень свідків не вбачається, що вони можуть підтвердити факт керування ОСОБА_1 автомобілем. Вважає, що наявний відеозапис проведений після складання протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначає, що копія протоколу, що міститься у ОСОБА_1 вбачається, що відомостей про використання спеціальних технічних засобів не має, але в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 574900 від 27.11.2023 року, який наданий до суду, вбачається допис в графі «До протоколу додаються» про долучення відеозапису. Тобто відомості про відеозапис внесені до вищезазначеного протоколу пізніше, а саме вже після складання протоколу та видачу його копії ОСОБА_1 , що в свою чергу є неприпустимим. Вказує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Вказує, що поліцейськими порушено процедуру пропонування водію проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вважає, що судом безпідставно відмовлено у задоволені його клопотання про допит свідків, та просить допитати цих свідків у суді апеляційної інстанції.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення захисника особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати постанову суду, перевіривши доводи в апеляційній скарзі, дослідивши матеріали адміністративного провадження, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 574900 від 27.11.2023 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, згідно якого 27 листопада 2023 року о 15 годині 10 хвилин, в Донецькій області на 41 км. а/д Добропілля - Лиман, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi A6 н/з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини рота, збуджений стан. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager», а також від проходження такого огляду у медичному закладі, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Громадянину ОСОБА_1 роз`ясненні його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, і повідомлено про дату, час та місце розгляду справи. Що підтверджується підписом.

У графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення» зазначив «управлял автомобилем, в наркологию не поеду, алкотестер дуть не буду». (а.с.1)

Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у яких зазначено, що у їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager», а також від проходження такого огляду у медичному закладі.

Довідкою про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 від 25.01.2013.

Диском з відеозаписами на яких зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі.

Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 , є безпідставними, які спростовуються наявними у матеріалах справи відеозаписами, на яких ОСОБА_1 підтверджує курування ним транспортним засобом. А також поясненнями ОСОБА_1 наданими у протоколі про адміністративне правопорушення де зазначив «управлял автомобилем, в наркологию не поеду, алкотестер дуть не буду».

Доводи апеляційної скарги, що письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можна вважати доказами по цій справі, так як вони не були належним чином попереджені, як свідки про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, та свідки безпосередньо у судовому засіданні не допитувались є безпідставними, оскільки покази вказаних свідків повністю узгоджуються з подіями зафіксованими на відеозаписі та обставинах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення та письмовими поясненнями ОСОБА_1 наданими у протоколі про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд зазначає, що на підставі викладено вище у суду апеляційної інстанції не виникає сумнівів щодо правдивості письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , крім того в апеляційній скарзі не вказані ймовірні причини обмови правопорушника з боку свідків у своїх письмових поясненнях

При досліджені та оцінці у сукупності наявних доказів по справі, апеляційний суд вважає їх достатніми для винесення законного та обґрунтованого рішення по справі без виклику свідків у судове засідання.

Доводи апеляційної скарги, що письмові пояснення свідків не підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем, не є слушними, оскільки факт керування ОСОБА_1 підтверджується іншими доказами по справі, а вказані покази свідків підтверджують факт висунутої вимоги працівником поліції до ОСОБА_1 про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager» або у медичному закладі та відмову ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги, що наявний відеозапис проведений після складання протоколу про адміністративне правопорушення, є безпідставними. Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що двадцяти хвилинна відмінність між часом складання протоколу про адміністративне правопорушення та часом запису відео, не свідчить про фальсифікацію чи спотворення обставин правопорушення, а обумовлена об`єктивними причинами: необхідністю внесення в протокол відповідної інформації, дослідження документів, пошуком двох свідків, а також ймовірними технічними особливостями самого приладу відео фіксації.

Доводи апеляційної скарги, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим оскільки у протоколі міститься допис про долучення відеозапису, після складання протоколу та видачу його копії ОСОБА_1 , є безпідставними.

Складання протоколу, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення спрямовані на фіксацію адміністративного. Даний допис не викривляє і не спотворює фактичні обставин справи, не впливають на суть правопорушення в цілому.

Доводи апеляційної скарги, що поліцейськими порушено процедуру пропонування водію проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, є безпідставними, оскільки зі змісту протоколу та доданих до нього доказів чітко вбачається повне сприйняття та правильне розуміння інформації ОСОБА_1 щодо необхідності пройти медичний огляд на стан сп`яніння.

Суд звертає увагу на те, що згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які встановлені ст. 17 КУпАП.

Доводи апелянта у сукупності оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а доводи, що сукупність викладених апелянтом обставин у апеляційній скарзі вказують на те, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 матеріали є недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу не підтверджені доказами.

Доводи апеляційної скарги, які, на думку апелянта, зумовлюють незаконність прийнятого рішення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у своїй сукупності зводяться до особистого тлумачення законодавства та не свідчать про порушення судом вимог процесуального закону, які б слугували підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Дії вчинені ОСОБА_1 характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення враховано ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки транспортним засобом, суд дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності піддати правопорушника покаранню у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що наведені доводи у апеляційній скарзі не підтвердженні під час апеляційного розгляду та не дають підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови судді районного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Нещерета О.С . залишити без задоволення.

Постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 квітня 2024 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя