ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Русєва А.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 11.05.2024 року о 09:24 год. керував у м. Одеса, вул. Пушкінська, 59 транспортним засобом «AUDI A6», державні номерні знаки НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння відповідно до висновку КНП «ООМЦПЗ» ООР №001538, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, правопорушення вчинено повторно протягом року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Судовий розгляд проведено за відсутністю ОСОБА_1 , який в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Про причини неявки ОСОБА_1 суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справу не подавав.

Так, з метою повідомлення особи про час і місце розгляду справи, а також дотримання строків розгляду справи, ОСОБА_1 було направлено смс-сповіщеннями про дату, час та місце судового розгляду, крім того на офіційному сайті Судової влади України за посиланням https://pm.od.court.gov.ua/sud1522/gromadyanam/csz/ були розміщені відомості про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату та час розгляду справи в суді, не з`явився, суд оцінює таку поведінку ОСОБА_1 як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Більш того, в умовах воєнного стану, з огляду на неприпустимість зупинення роботи судів та здійснення правосуддя та на розумність строків розгляду справ, суд не має чекати, що особа щодо якої розглядається справа виявить бажання з`явитись до суду за умови не повідомлення суду поважних причин своєї неявки.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідив матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

Вказані обставини справи підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №814037 від 23.05.2024 року, згідно якого ОСОБА_1 11.05.2024 року о 09:24 год. керував у м. Одеса, вул. Пушкінська, 59 транспортним засобом «AUDI A6», державні номерні знаки НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння відповідно до висновку КНП «ООМЦПЗ» ООР №001538, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, правопорушення вчинено повторно протягом року; висновком КНП «ООМЦПЗ» ООР №001538 від 21.05.2024 року; долученим до протоколу відеозаписом з нагрудних боді камер співробітників патрульної поліції.

Та обставина, що ОСОБА_1 допустив вказане порушення повторно протягом року, підтверджується довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до якої постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.02.2024 року (справа №521/25141/23) ОСОБА_1 було визнано винним та на нього було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в сумі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст.266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року №1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених доказів дозволяє суду дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та про доведеність вини ОСОБА_1 в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ОСОБА_1 11.05.2024 року о 09:24 год. керував у м. Одеса, вул. Пушкінська, 59 транспортним засобом «AUDI A6», державні номерні знаки НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння відповідно до висновку КНП «ООМЦПЗ» ООР №001538, протягом року, водій притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 05.02.2024 року Малиновським районним судом м. Одеси, що було встановлено під час перевірки особи (справа №521/25141/23).

Зі змісту ч.1 ст.266 КУпАП, оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння підлягають особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 2 Розділу І «Загальні положення» Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У п. 4 Розділу І «Загальні положення» Інструкції визначені ознаки наркотичного сп`яніння, які дають підстави поліцейському вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння, серед яких визначено: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість; зіниці очей, які не реагують на світло, що і було виявлено поліцейським у притягуваного ОСОБА_1 , а тому були підставою для проведення його огляду.

З викладеного слідує, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги порушивши вимоги п./п. «а» п. 2.9 ПДР, який передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Таким чином з викладеного слідує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Судом враховується характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Суд враховує те, що ОСОБА_1 вчинив умисне правопорушення, характер якого вказує на те, що воно є грубим адміністративним правопорушенням.

Обставин, які відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до увагу особу ОСОБА_1 , а також безальтернативну санкцію ч.2 ст.130 КУпАП, суд дійшов висновку, що з метою його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень на нього необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 2 ст.130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів, з оплатним вилученням транспортного засобу, оскільки згідно протоколу про адміністративне правопорушення транспортний засіб, яким керував притягуваний під час вчинення правопорушення, належить саме ОСОБА_1 .

Дійшовши висновку необхідності застосовування до притягуваного оплатного вилучення належного йому транспортного засобу, суд враховує, що відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Правилами дорожнього руху України регламентовано єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, якого повинні неухильно дотримуватись усі його учасники, оскільки автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки, через це уникнення притягуваним справедливого стягнення за вчинене негативно вплине й на сприйняття суспільством, зокрема іншими водіями, необхідності суворо дотримуватись Правил дорожнього руху та усвідомлення заборони керувати транспортними засобами у стані будь-якого сп`яніння.

Саме через вибіркову безкарність водіїв, які порушують Правила дорожнього руху, смертність та травматизм на дорогах України залишаються невиправдано високими, а відповідально ставляться до додержання вказаних Правил вкрай мала частина водіїв.

В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Більш того, на думку суду слід врахувати обставини повторно вчиненого правопорушення, а саме характер порушених вимог Правил дорожнього руху, адже ОСОБА_1 свідомо сів за кермо транспортного засобу в стані наркотичного сп`яніння, рухався у населеному пункті в центральній частині міста у ранковий час, коли існує велике скупчення людей та автомобільного транспорту, що могло спричинити більш тяжкі наслідки в разі не виявлення притягуваного працівниками поліції, однак ОСОБА_1 байдуже до цього поставився.

ОСОБА_1 згідно матеріалів справи не працює, скоїв правопорушення, що відрізняється підвищеною суспільною небезпекою, є одним із найнебезпечніших правопорушень на транспорті, при керуванні джерелом підвищеної небезпеки та повторно протягом року будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП через невеликий проміжок часу знов керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Така поведінка ОСОБА_1 безумовно свідчить про його стійке та відверте небажання стати на шлях виправлення та продовження вчинення аналогічних правопорушень. Отже, конкретні обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, особою, на яку протягом року вже було накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у тому числі й у виді позбавлення права керування транспортними засобами, дані про особу притягуваного який зухвало та впевнено керувався своєю безкарністю та імовірно самовпевнено розраховував на не виявлення його поліцейськими, не зважав на суспільну небезпечність своїх дій, безумовно свідчать про суспільну небезпечність вчиненого правопорушення та необхідність застосування такого додаткового стягнення як оплатне вилучення належного ОСОБА_1 транспортного засобу, адже за переконанням суду саме при застосування такого виду адміністративного стягнення буде досягнута його мета та відвернуті можливі правопорушення в сфері дорожнього руху з боку ОСОБА_1 .

Згідно ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення за ч.2 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 34000,00 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, з оплатним вилученням транспортного засобу «AUDI A6», державні номерні знаки НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1

Транспортний засіб, а саме «AUDI A6», державні номерні знаки НОМЕР_1 , оплатно вилучити у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом затримання та поміщення на арештмайданчик з подальшою реалізацією та поверненням коштів від реалізації власнику.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

02.08.2024

Єдиний унікальний номер справи: №522/9074/24

Номер провадження №3/522/4834/24

Головуючий суддя Русєва А.С.