Справа № 346/3835/24
Провадження № 3/346/1987/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Коваленка Д.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ),

в с т а н о в и в:

До Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшов протокол серії ААД № 806657 від 06 липня 2024 року про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП, з матеріалами.

Позиції сторін у справі.

Аргументи держави Україна. Позиція поліцейського, який склав протокол полягала у тому, що 06 липня 2024 року о 13 годині 41 хвилин, за адресою: м. Коломия Івано-Франківської області, по вул. Івана Мазепи, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Honda Accord», державний номерний знак « НОМЕР_1 », і виконуючи поворот ліворуч, не дав дорогу автомобілю, який рухався у зустрічному напрямку прямо, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Land Cruiser» державний номерний знак « НОМЕР_2 » під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди, травмованих немає. Такими діями водій порушив вимоги пункту 16.13. Правил дорожнього руху. А за це передбачена адміністративна відповідальність статтею 124 КУпАП.

Аргументи ОСОБА_1 Вказував, що в його діях порушення не має, оскільки він в`їхав у центр перехрестя на зелений сигнал світлофора, увімкнувши попередньо сигнал повороту ліворуч, і коли загорівся жовтий сигнал світлофора, який забороняє рух, він здійснив маневр повороту ліворуч. Але транспортний засіб «Toyota», який здійснював рух прямо, оскільки не зупинився перед стоп-лінією на заборонений жовтий сигнал світлофора, а продовжив свій рух, допустив зіткнення із ним. Відповідно здійснюючи рух прямо на заборонений сигнал світлофора, водій цього автомобіля, оскільки не мав права руху, не мав перевагу в русі, і відповідно він, не мав обов`язку надавати йому перевагу.

Аргументи ОСОБА_2 Вказував, що ОСОБА_1 повертав з крайньої правої, а не лівої полоси, при здійсненні повороту ліворуч, а він рухався прямо закінчуючи рух на миготливий сигнал жовтого кольору світлофора, який дозволяв йому закінчити рух, а ОСОБА_1 повинен був його пропустити.

Оцінка суду.

Положення пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

Положення частини 1 статті 9 КУпАП передбачають, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, склад будь-якого адміністративного правопорушення, що передбачене законом, характеризується єдністю чотирьох елементів: об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона. При цьому, не доведення або відсутність в діянні конкретної особи будь-якого з цих елементів, виключає склад відповідного правопорушення, а значить і адміністративну відповідальність за вчинення такого діяння.

В силу положень статті 124 КУпАП такі дії, як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів - є адміністративним правопорушенням. При цьому суд відзначає, що об`єктивна сторона такого правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху конкретних правил (пункту) дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, які визначені Правилами дорожнього руху.

З огляду на зміст протоколу, поліцейський вважав, що ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, порушив вимоги саме пункту 16.13. Правил дорожнього руху, оскільки керуючи автомобілем виконуючи поворот ліворуч, не дав дорогу автомобілю, який рухався у зустрічному напрямку прямо, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом.

Проте надані поліцейським докази у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1), схеми місця ДТП (а.с.2), відеозапису події, яка відбулась 06 липня 2024 року (а.с.6) та пояснення її учасників: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (у залі суду) прямо вказують на те, що ОСОБА_1 не міг порушити п.16.13. Правил дорожнього руху.

Пункт 16.3. Правил дорожнього руху, містить правило проїзду саме нерегульованих перехресть. А п.16.1. Правил визначає, що перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора вважається регульованим. І надані суду докази, зокрема відеозапис події (а.с.6) та пояснення учасників ДТП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 свідчать про те, що дорожньо-транспортна пригода за їх участю мала місце на перехресті черговість проїзду якого визначалась сигналами світлофора, якими вони керувались при проїзді перехрестя по вул.Мазепи у м.Коломия, тобто ДТП мала місце не на нерегульованому перехресті. Відповідно, проїжджаючи таке перехрестя (яке було регульованим) ОСОБА_3 не повинен був виконувати правила проїзду перехрестя, передбачені п.16.13. Правил дорожнього руху, для нерегульованих перехресть.

Тому суд вважає, що ОСОБА_3 06.07.2024 року о 13 годині 41 хвилин, за адресою: м. Коломия Івано-Франківської області, по вул. Івана Мазепи, керуючи транспортним засобом «Honda Accord», державний номерний знак « НОМЕР_1 », і виконуючи поворот ліворуч, не міг порушити правило дорожнього руху, передбачене пунктом 16.13. Правил дорожнього руху.

В силу положень частини 2 статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. А згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Тому враховуючи це, і оскільки суду не надано доказів наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, у її зв`язку саме із пунктом 16.13. Правил дорожнього руху в діянні ОСОБА_1 , провадження у справі слід закрити.

Що стосується суду, то його функція і роль у справах про адміністративні правопорушення полягає в тому, що він перевіряє чи є в діянні людини усі ознаки саме того складу адміністративного правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачує поліцейський, і здійснити це, суд може тільки на підставі наданих йому доказів, і тільки в межах вже здійсненої поліцейським правової та фактичної кваліфікації діяння людини. І якщо склад адміністративного правопорушення, в діянні конкретної людини (у даному випадку порушщення конкретного визначеного поліцейським правила дорожнього руху) не підтверджується доказами, навіть хоча би одна ознака не підтверджується, суд повинен справу закрити.

Така принциповість суду іде від того, що у справах про адміністративне правопорушення суд повинен вивчити і оцінити наданий йому поліцейським протокол та докази, виключно на підставі та у межах наданого протоколу. Суд не має права сам встановлювати та дописувати у протокол будь-яку ознаку складу будь-якого адміністративного правопорушення (в тому числі й самостійно визначати, яке конкретно інше правило дорожнього руху порушив чи міг порушити учасник дорожнього руху), суд повинен сказати чи є в діянні людини той склад правопорушення, який передбачений конкретною статтею КУпАП у її зв`язку із конкретним правилом дорожнього руху, конкретний пункт Правил дорожнього руху яких визначено поліцейським, і виходячи виключно з тих ознак складу правопорушення та тих пунктів ПДД, які вказані у протоколі. На що, неодноразово, вказував і Європейський суд з прав людини (приклад, рішення у справі "Малофєєва проти Росії" від 30.05.2013 та рішення у справі "Карелін проти Росії" від 20.09.2013), оскільки якщо суд буде здійснювати такі дії сам, він порушить принцип незалежності та об`єктивності суду, а також розподіл влади, відповідно до якого розслідування та кваліфікація правопорушень це фунція не суду, а правоохоронних органів, і цю функцію суд не має права перебирати на себе.

Що стосується аргументів потерпілого то тут, суд виходить з такого.

Згідно з п.16.13 Правил дорожнього руху, перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються рівнозначною дорогою в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.

Разом з цим відповідно до вказаних Правил (п.1.10), "дати дорогу" - це вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість. А "перевага" - це право на першочерговий рух стосовно інших учасників дорожнього руху (п.1.10).

І з огляду на пункт 16.1. Правил дорожнього руху, черговість проїзду через регульоване перехрестя, визначається саме сигналами світлофора. А п.п. ґ) п.8.7.3. Правил дорожнього руху є однозначним у тому, що такий сигнал світлофора, як жовтий - забороняє рух, тобто не дає право на будь-який рух, у тому числі й першочерговий. Більше того, в силу п.8.10. Правил, у разі подання світлофором сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія).

А наданий суду відеозапис події свідчить про те, що ОСОБА_2 здійснив рух на автомобілі «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак « НОМЕР_2 », прямо, через регульоване перехрестя на увімкнений жовтий (при цьому не мигаючий, як стверджував ОСОБА_2 ) сигнал світлофора, який був увімкнений більше двох секунд до того, як ОСОБА_2 перетнув стоп-лінію, пішохідний перехід, і тільки потім проїхав повз світлофор.

І тому з огляду на наведене, суд згоден із аргументами ОСОБА_1 у тому, що здійснюючи такий рух, тобто на жовтий сигнал світлофора, який забороняв рух, ОСОБА_2 взагалі не мав права руху через регульоване перехрестя в центрі якого був ОСОБА_1 . Відповідно, він не мав і права на першочерговий рух через це перехрестя. І як наслідок, керуючи транспортним засобом «Honda Accord», державний номерний знак « НОМЕР_1 », у ОСОБА_1 дійсно не виникав обов`язок надати перевагу в русі ОСОБА_2 , який здійснив рух на автомобілі «Toyota Land Cruiser» прямо.

І суд вважає достатніми пояснення ОСОБА_1 , який обгрунтовував здійснення свого маневру ліворуч тим, що після увімкнення жовтого сигналу світлофора для ОСОБА_2 , ОСОБА_1 розраховував на те, що останній зупиниться перед стоп-лінією і не буде здійснювати подальший рух прямо, оскільки це йому заборонялось. Що узгоджується з положеннями п.1.4. Правил дорожнього руху, за якими кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Суд пам`ятає аргументи ОСОБА_2 про те, що він мав право на рух прямо через перехрестя, оскільки був увімкнений мигаючий жовтий сигнал світлофора, але відзначає, що відеозапис це спростовує.

Суд також враховує і те, що за положеннями п.8.11. Правил дорожнього руху, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Але на відеозаписі чітко видно, що світлофор на перехресті був обладний зворотнім відліком часу (секундами) до моменту припинення зеленого сигналу світлофора. І коли зелений сигнал світлофора ще був увімкнений і показував 2 секунди до кінця, ОСОБА_1 вже заїхав у центр перехрестя і увімкнув сигнал повороту ліворуч. І тільки після двох секунд увімкненого жовтого сигналу світлофора для ОСОБА_2 і при тому, що ОСОБА_1 вже здійснював рух ліворуч, ОСОБА_2 перетнув стоп-лінію, пішохідний перезід за нею, і в`їхав на перехрестя.

Тобто, жовтий сигнал світлофора не міг бути раптовим для ОСОБА_2 аби суд погодився з його аргументами про наявність у нього права рухатись прямо, і що такий його маневр забезпечував безпеку дорожнього руху, з урахуванням дорожньої обстановки, як умови для руху при увімкненому жовтому сигналі світлофора. І як наслідок суд вважає, що у ОСОБА_1 не виник обов`язок дати дорогу ОСОБА_2 .

Таким чином, на підставі вищевикладеного провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити.

Відповідно до положень статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому враховуючи, що судом прийнята постанова про закриття провадження, судовий збір стягненню не підлягає.

Отже, керуючись статтями 1, 2, 7, 8, 9, 10, 17-24, 26, 27, 33-38, 40-1, 173, 221, 245-253, 254-255, 268, 271, 276, 279, 280, 283-285, 287, 294, 298-300, 304, 305, 306 КУпАП, суд,

в и р і ш и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом 10 (десяти) днів, з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання апеляційної скарги у вказаний строк, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення.

Копію постанови направити ОСОБА_1 та Коломийського районного відділу поліції в Івано-Франківській області.

Суддя: Коваленко Д. С.