Справа №461/5012/24
Провадження №3/461/2028/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2024 року. м. Львів.

Суддя Галицького районного суду м. Львова Юрків О.Р., за участю представника митниці Лубоцького Б.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ФОП ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 від 06.10.2016 року, виданий органом 0719,

за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

До Галицького районного суду м. Львова скеровано справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 483 МК України.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0421/20900/24 від 4 квітня 2024 року (далі Протоколу 0421) 11.03.2024 у пункт пропуску «Грушів - Будомєж» митного поста «Грушів» Львівської митниці в?їхав транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_2 / НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , яким переміщується товар: «Легковий автомобіль після ДТП марки: MAZDA, модель: СХ-5, що був у використанні, 2021 року випуску, модельний рік - 2021, номер кузова: НОМЕР_4 , двигун - бензиновий, номер двигуна - немає даних, об?єм двигуна НОМЕР_5 . Загальна кількість місць для сидіння - 5, включаючи водія. Країна походження Японія. Призначений для переміщення дорогами загального користування.» в митному режимі імпорт, за попередньою митною декларацією типу IM EE №24UA20U6.

Як підставу для пропуску вказаного товару на митну територію України ОСОБА_1 подано товаросупровідні документи, а саме: - рахунок-фактура (Invoice) №1438 від 05.01.2024 року; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (MOTOR VEHICLE TITLE REASSIGNMENT SUPPLEMENT) № НОМЕР_6 від 15.12.2023 року;-довіреність від ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_7 ) громадянину ОСОБА_1 , яка зареєстрована у реєстрі за N?582 від 01.03.2024 року.

Відповідно до поданих товаросупровідних документів та попередньої митної декларації типу IM ЕE N?24UA20U6, на митну територію України переміщується товар: «Легковий автомобіль після ДТП марки: MAZDA, модель: CX-5, що був у використанні, 2021 року випуску, модельний рік - 2021, номер кузова: НОМЕР_4 , двигун - бензиновий, номер двигуна - немає даних, об?єм двигуна НОМЕР_5 . Загальна кількість місць для сидіння - 5, включаючи водія. Країна походження Японія. Призначений для переміщення дорогами загального користування.». Продавцем товару є компанія «Lion Motors Group LLC», одержувачем та покупцем, особою відповідальною за фінансове врегулювання ОСОБА_2 (п-рт CO 144289 від 09.07.2009 р., вид. Комунарським РВ Запорізького МУ УМВС України в Запорізькій області). Вартість товару становить 10384,00 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України відповідає сумі 396056,14 гривень.

Заявлений код товару згідно з УКТ ЗЕД . Вказаний товар переміщується ОСОБА_1 на підставі довіреності від 01.03.2024 №582, якою ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_7 ) уповноважила його придбати за кордоном на її ім?я автомобілі будь-якої марки, за ціну та за умов на його розсуд, а також представляти її інтереси в державних установах тощо, посвідченої ОСОБА_3 приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області та зареєстрованої у реєстрі за N?582 від 01.03.2024 року. З метою перевірки: законності переміщення через митний кордон України вказаного товару, правдивості та законності отримання поданих до митного контролю товаросупровідних документів; Львівською митницею 14.03.2024 листом №20-03/20-01/14/7736 скеровано запит до ОСОБА_3 приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області. На лист митниці отримано відповідь приватного нотаріуса Нарохи О.В. від 15.03.2024 №124/01-16 (вх. митниці №26940/14 від 18.03.2024) у якій зазначено, що дії щодо видачі та посвідчення довіреності, яка зареєстрована у реєстрі за №582 від 01.03.2024, нею не вчинялися. Та особи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 їй невідомі.

Для зясування обставин щодо видачі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Нарохою О.В. та зареєстрованої у реєстрі за №582 від 01.03.2024. Львівською митницею листом від 18.03.2024 №20-03/20-01/14/7922 викликалась ОСОБА_2 , однак у визначений час остання не прибула та про причини неявки не повідомила.

Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.11.2005 за №1428/11708, затверджено Правила контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України (далі Правила). Відповідно до пункту 3 розділу І Правил: Т3 (товари, що класифікуються за кодами 8701-8705, 8711, 8716 згідно з УКТЗЕД, і номерні вузли до них) для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред?явлений митному органу як власником, так і вповноваженою особою. Пунктом 2 розділу Правил визначено, що уповноважена особа - особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого власником товарів і транспортних засобів, наділена правом учиняти дії, пов?язані з пред?явленням цих товарів і транспортних засобів митним органам для митного контролю та митного оформлення при переміщенні їх через митний кордон України, або іншим чином розпоряджатися зазначеними товарами та транспортними засобами. У свою чергу пунктом 7 розділу І Правил передбачено, що власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує Т3 через митний кордон України, пред?являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії документів. Таким чином, Правилами визначено, що усі документи, які необхідні для здійснення митного контролю транспортного засобу у пункті пропуску та їх подальшого переміщення через митний кордон України, подаються власником транспортного засобу або ж уповноваженою особою, у даному випадку громадянином України ОСОБА_1 .

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_1 , з метою ввезення на митну територію України товару (транспортний засіб MAZDA CX-5, кузов НОМЕР_4 ), надав до митного контролю довіреність від ОСОБА_2 датовану 01.03. 2024 зареєстровану у реєстрі за №582, якою його уповноважено на вчинення дій щодо переміщення вказаного товару через митний кордон України, а також транспортування товару до митниці призначення та здійснення усіх необхідних митних процедур. Однак, вказана довіреність приватним нотаріусом Нарохою О.В. не видавалась та не посвідчувалась, а тому подана до митного контролю довіреність є підробленою.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинено дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів, підроблених документів.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 Митного кодексу України.

Окрім цього, відповідно до протоколу про порушення митних правил від № 0422/20900/24 від 4 квітня 2024 року (далі Протоколу 0422), установлено, що 11.03.2024 у пункт пропуску «Грушів - Будомєж» митного поста «Грушів» Львівської митниці в?їхав транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_8 / НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , яким переміщується товар: «Легковий автомобіль після ДТП марки: FORD, модель: ESCAPE, що був у використанні, 2019 року випуску, модельний рік - 2019, номер кузова: НОМЕР_9 , двигун - бензин, номер двигуна - немає даних, об?єм двигуна НОМЕР_5 . Загальна кількість місць для сидіння - 5, включаючи водія. Країна походження США. Дата введення в експлуатацію 04.2019р. Призначений для переміщення дорогами загального користування в митному режимі імпорт, за попередньою митною декларацією типу IM EE N?24UA23U8. Як підставу для пропуску вказаного товару на митну територію України ОСОБА_1 подано товаросупровідні документи, а саме:- рахунок-фактура (Invoice) N?075564 від 12.12.2023 року; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (CERTIFICATE OF TITLE FORAVEHICLE) № НОМЕР_10 від 30.11.2023 року; - довіреність від громадянина ОСОБА_4 ( НОМЕР_11 ) ОСОБА_1 , яка зареєстрована у реєстрі за N?1239 від 05.03.2024 року.

Відповідно до поданих товаросупровідних документів та попередньої митної декларації типу IM EE N?24UA23U8, на митну територію України переміщується товар: «Легковий автомобіль після ДТП марки: FORD, модель: ESCAPE, що був у використанні, 2019 року випуску, модельний рік - 2019, номер кузова: НОМЕР_9 , двигун - бензин, номер двигуна - немає даних, об?єм двигуна НОМЕР_5 . Загальна кількість місць для сидіння - 5, включаючи водія. Країна походження США. Дата введення в експлуатацію 04.2019р. Призначений для переміщення дорогами загального користування . Продавцем товару є компанія «Copart, IncMemberWireAccount», одержувачем та покупцем, особою відповідальною за фінансове врегулювання зазначено громадянина ОСОБА_4 (11-рт СВ 838132 від 09.09.2003 р., вид. Запорізьким РВ УМВС України в Запорізькій області). Вартість товару становить 6423,00 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України відповідає сумі 244979,64 гривень. Заявлений код товару згідно з УКТ ЗЕД . Вказаний товар переміщується ОСОБА_1 на підставі довіреності від 05.03.2024 N? 1239, якою ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_12 ) уповноважив його придбати за кордоном на його ім?я автомобілі будь-якої марки, за ціну та за умов на його розсуд, а також представляти його інтереси в державних установах тощо, посвідченої ОСОБА_5 приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області та зареєстрованої у реєстрі за N?1239 від 05.03.2024 року.

3 метою перевірки: законності переміщення через митний кордон України вказаного товару, правдивості та законності отримання поданих до митного контролю товаросупровідних документів: Львівською митницею 14.03.2024 листом N?20-03/20-01/14/7735 скеровано запит до ОСОБА_5 приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області. На лист митниці отримано відповідь приватного нотаріуса Бахматської Т.М. від 15.03.2024 N?325/01-16 (вх. митниці N?26942/14 від 18.03.2024) у якій зазначено, що 05 березня 2024 року за р.N?1239 не вчиняла нотаріальні дії для ОСОБА_4 на представника ОСОБА_1 , а саме довіреності на представництво інтересів з питань придбання транспортного засобу. Також повідомила, що надана довіреність являється підробкою.

Для з?ясування обставин щодо видачі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Бахматською Т.М. та зареєстрованої у реєстрі за N?1239 від 05.03.2024 , Львівською митницею листом від 18.03.2024 N?20-03/20-01/14/7921 викликався ОСОБА_4 , однак у визначений час остання не прибув та про причини неявки не повідомив.

Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 N?1118, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.11.2005 за N?1428/11708, затверджено Правила митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громалянами через митний кордон України (далі Правила). Відповідно до пункту 3 розділу І Правил: ТЗ (товари, що класифікуються за кодами 8701-8705, 8711, 8716 згідно з УКТЗЕД, і номерні вузли до них) для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред?явлений митному органу як власником, так і вповноваженою особою. Пунктом 2 розділу І Правил визначено, що уповноважена особа - особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого власником товарів і транспортних засобів, наділена правом учиняти дії, пов?язані з пред?явленням цих товарів і транспортних засобів митним органам для митного контролю та митного оформлення при переміщенні їх через митний кордон України, або іншим чином розпоряджатися зазначеними товарами та транспортними засобами. У свою чергу пунктом 7 розділу І Правил передбачено, що власник Т3 або вповноважена особа, який переміщує Т3 через митний кордон України, пред?являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії документів. Таким чином, Правилами визначено, що усі документи, які необхідні для здійснення митного контролю транспортних засобів у пункті пропуску та їх подальшого переміщення через митний кордон України, подаються власником транспортного засобу або ж уповноваженою особою, у даному випадку ОСОБА_1 .

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_1 , з метою ввезення на митну територію України товару (транспортний засіб FORD ESCAPE, кузов НОМЕР_9 ), надав до митного контролю довіреність від ОСОБА_4 , датовану 05.03.2024, зареєстровану у реєстрі за N?1239, якою його уповноважено на вчинення дій щодо переміщення вказаного товару через митний кордон України, а також транспортування товару до митниці призначення та здійснення усіх необхідних митних процедур. Однак, вказана довіреність приватним нотаріусом Бахматською Т.М. не видавалась та не посвідчувалась, а тому подана до митного контролю довіреність є підробленою.

Таким чином ОСОБА_1 вчинено дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів, підроблених документів.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 Митного кодексу України.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Жиравецький Т.М. подав письмові пояснення, в яких просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Представник митниці в судовому засідання зазначив, що у діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, яке йому інкриміноване. До останнього слід застосувати стягнення, передбачене санкцією частиною 1 статті 483МК України.

Відповідно до ст.36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи те, що адміністративне правопорушення вчинено однією особою, суд об`єднує матеріали справи про адміністративні правопорушення в одне провадження, оскільки їхній спільний розгляд сприяє повному, всебічному та об`єктивному дослідженню обставин справи.

Заслухавши думку представника митниці, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 280КУпАП зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає за необхідне, згідно зі ст. 487 МК України, застосувати норми Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

При цьому, за змістом ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи суддя повинен перевірити правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.495 МК України протокол про порушення митних правил є джерелом доказів у справі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказав, що термін «кримінальне правопорушення», що міститься у ст. 2 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), має автономне значення і охоплює суворі за своїми наслідками види адміністративних стягнень, до яких належать адміністративний арешт та значні адміністративні штрафи, які фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції, а справи щодо їх застосування в силу суворості таких санкцій за суттю є кримінальними (пункти 82, 83 Рішення у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 8 червня 1976 року, пункт 55 Рішення у справі «Гурепка проти України» від 6 вересня 2005 року, пункт 38 Рішення у справі «Менаріні проти Італії» від 27 вересня 2011 року).

Протокол про порушення митних правил є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи МК чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною першою статті 483 МК України передбачено відповідальність особи за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару, згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

З диспозиції ч. 1 ст. 483 МК України вбачається, що суб`єктом вказаного порушення митних правил є особа, яка безпосередньо умисно вчинила дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон з приховуванням від митного контролю шляхом використання способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

Отже, склад адміністративного правопорушення - це сукупність названих у законі ознак, за наявності яких небезпечне і шкідливе діяння визнається конкретним правопорушенням. Такі ознаки мають об`єктивний і суб`єктивний характер. Тобто при складанні протоколу про порушення митних правил, інспектором митниці повинні бути враховані ознаки складу правопорушення та відповідати диспозиції статті, до якої притягується особа за порушення митних правил. В іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 460 МК України, перевізники несуть відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення цих товарів документів, що містять неправдиві відомості (стаття 483 цього Кодексу), виключно у разі якщо ці відомості стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, а перевізниками не вжито заходів до перевірки правдивості зазначених відомостей або у разі неможливості такої перевірки не внесено відповідного запису до міжнародної автомобільної накладної (CMR).

Відповідно до пункту 37 частини 1 статті 4 МК України, перевізник - особа, яка здійснює перевезення товарів через митний кордон України та/або між митними органами на території України або є відповідальною за такі перевезення.

Суд наголошує, що перевізник підлягає відповідальності лише у тому випадку, коли він здійснював декларування товару та з метою приховування від митного контролю особисто вчиняв будь-які дії, що складають об`єктивну сторону такого порушення. При цьому таке діяння за суб`єктивною стороною характеризується прямим умислом на подання митному органу документів, що містять неправдиві дані.

На підставі наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 при перетині державного кордону виступав у якості перевізника.

Вказані відомості підтверджується поясненнями ОСОБА_1 , поясненнями директора ТОВ «ВІП-БРОК» ОСОБА_6 , а також із пояснень осіб-вигодоодержувачів, а також із тексту самих довіреностей, які наявні у матеріалах справи.

Щодо доводів представника Львівської митниці про те, що ОСОБА_1 мав повноваження на декларування товару та при перетині кордону вчиняв юридично-значимі дії, а отже повинен нести відповідальність, то суд зазначає, що як вбачається із документів, що були долучені стороною захисту, як підставу для переміщення зазначеного вище товару через митний кордон України було подано попередню митну декларацію типу IM ЕE N?24UA20U6 та попередню митну декларацію типу IM EE N?24UA23U8.

Судом встановлено, що як вбачається із митних декларацій IM EE N?24UA20U6 та IM EE N?24UA23U8, декларантом за такими виступало ТОВ «ВІП БРОК», а вигодоодержувачами фізичні особи.

При цьому, відповідно до положень ч. 8 ст. 264 МК України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно з ч. 4 ст. 266 МК України, у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Таким чином суд приходить до висновку, що при перетині кордону ОСОБА_1 виступав у якості перевізника, а не декларанта.

Враховуючи наведене, в силу вимог ч. 8 ст. 264, ч. 4 ст. 266 МК України, з моменту прийняття митним органом митної декларації саме декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Натомість, суд вважає, що стороною захисту доведено, а Львівською митницею не спростовано, що ОСОБА_1 при перетині кордону виступав у якості перевізника, а не декларанта.

У зв?язку із цим, суд приходить до висновку, що відповідальність ОСОБА_1 у даному випадку виключається в силу прямої вказівки ч. 2 ст. 460 МК України.

Львівською митницею не обґрунтовано і не вказано у двох протоколах, яким чином ОСОБА_1 , як перевізником, було спотворено відомості, які стосуються кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, як і не враховано того, що ОСОБА_1 не подавав до митного оформлення документи самостійно, оскільки такі надавалися ТОВ «ВІП БРОК».

Для притягнення до відповідальності, згідно з статтею 483 МК України необхідне доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, вини у формі прямого умислу.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.6постанови від 3 червня 2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» порушення митних правил не можливе, якщо в діях особи відсутній умисел на вчинення таких дій.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України пов`язаного із переміщенням товарів через митний кордон України з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості з метою приховування їх від митного контролю характеризується умислом. Тобто, в даному випадку конкретною метою, як обов`язковою ознакою складу правопорушення, є намір особи неправомірно перемістити товар через митний кордон України на підставі документів, що містять неправдиві відомості стосовно ціни з метою зменшити розмір податків і зборів. Мета - це уявлення особи про суспільно небезпечний наслідок своїх протиправних дій та про ту шкоду, що, як усвідомлює винний, настане для охоронюваних законом відносин і яка, проте, є для нього бажаною. Мета дає змогу визначити заради чого, до якого результату спрямована суспільно небезпечна діяльність особи.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи довіреності, суд зазначає, що такі не містять будь-яких зовнішніх ознак підробки чи фальсифікацій, а також виправлень чи закреслень, не визнавалися недійсними, а тому сумнівів у їх достовірності у особи не було.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

В рекомендації №R(91)1 Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Під час судового розгляду даної справи, суд зобов?язував Львівську митницю надати документи, які стосуються кримінального провадження за фактом підробки документів, однак такі документи надані до суду не були.

Окрім цього, суд зазначає, що станом на сьогодні відсутній обвинувальний вирок суду, який набрав законної сили і яким би достовірно було встановлено, що надані ОСОБА_1 документи було підробленими чи що ОСОБА_1 подав до митного органу завідомо підробні документи.

Суд також погоджується із доводами сторони захисту, що ОСОБА_1 не є фахівцем у галузі права та не володів достатніми навиками, щоб зрозуміти, що надані йому довіреності, потенційно, є підробленими.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України, довіреність є письмовим документом, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

З огляду на те, що довіреність є одностороннім правочином, її видача не вимагає згоди представника.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, характеризується прямим умислом.

У судовому засіданні захисник пояснив, що ОСОБА_1 не було відомо про те, що довіреність нотаріусом не посвідчувалась, оскільки він не був присутнім при цьому, а тому у нього не було умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, а саме на переміщення або вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом.

Матеріали справи не містять доказів на спростування вказаної версії.

Таким чином, враховуючи презумпцію невинуватості, зокрема те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про те, що ОСОБА_1 не мав умислу на переміщення товарів через митний кордон України з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів документів, одержаних незаконним шляхом.

На підставі викладеного, суд не погоджується з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК, оскільки як встановлено протоколом та матеріалами справи, ОСОБА_1 виступав в якості перевізника, а не декларанта, а тому відсутній суб?єкт та суб?єктивна сторона складу адміністративного правопорушення.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Таким чином, суд прийшов до беззаперечного переконання, що обставини, які викладені в протоколах, не відображають всіх ознак складу правопорушення, при цьому суд позбавлений права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Крім того, у відповідності до ч.3 ст.243 МК України якщо за рішенням суду у справі до особи, яка вчинила порушення митних правил, не буде застосовано стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, або провадження у справі про порушення митних правил буде припинено, ці товари, транспортні засоби можуть бути видані власникові або уповноваженій ним особі лише після здійснення їх митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів, якщо таке оформлення не було попередньо здійснено, а митні платежі не сплачувалися. При цьому у разі припинення провадження у справі про порушення митних правил за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення витрати митного органу на зберігання зазначених вище товарів, транспортних засобів власником цих товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою не відшкодовуються.

Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне повернути вилучені, згідно протоколів про порушення митних правил № 0421/20900/24 від 04.04.2024 року та № 0422/20900/24 від 04.04.2024 року транспортні засоби - легкові автомобілі марки: FORD, модель: ESCAPE, що був у використанні, 2019 року випуску, модельний рік - 2019, номер кузова: НОМЕР_9 , та марки: MAZDA, модель: СХ-5, що був у використанні, 2021 року випуску, модельний рік - 2021, номер кузова: НОМЕР_4 , з відповідними свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 або уповноваженим представникам після належного митного оформлення або вивезення за межі митної території України без стягнення витрат митниці за зберігання цих транспортних засобів.

Керуючись п. 1 ст.247 КУпАП, ч.1 ст. 483 МК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Справам про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України (справа №461/5012/24, провадження №3/461/2029/24) та ч. 1 ст.483 МК України (справа №461/5012/24, провадження №3/461/2028/24), об`єднаним в одне провадження, присвоїти спільний номер 461/5012/24 (провадження №3/461/2028/24).

Відмовити у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучені, згідно з протоколами про порушення митних правил № 0421/20900/24 від 04.04.2024 року та № 0422/20900/24 від 04.04.2024 року транспортні засоби - легкові автомобілі марки: FORD, модель: ESCAPE, номер кузова: НОМЕР_9 , та марки: MAZDA, модель: СХ-5, номер кузова: НОМЕР_4 , з відповідними свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу повернути ОСОБА_1 або уповноваженим представникам після належного митного оформлення або вивезення за межі митної території України без стягнення витрат митниці за зберігання цих транспортних засобів.

На постанову протягом десяти діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду.

Суддя О.Р. Юрків.