1Справа № 335/8259/24 3-зв/335/2/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Новасардова І.В., за участі секретаря судового засідання Кісенка А.В., розглянувши заяву судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Романько О.О. про самовідвід, -

ВСТАНОВИВ:

За наслідками автоматизованого розподілу 18.07.2024 в провадження судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Романько О.О. передано справу № 335/8259/24 (провадження 3/335/2369/2024) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

26.07.2024 суддею Романько О.О. заявлено самовідвід від розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вказана заява обґрунтована тим, що існують обставини, які можуть викликати сумнів в її неупередженості та безсторонності при розгляді справи, оскільки гр. ОСОБА_1 , за період, що зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, займала посаду спеціаліста Гуляйпільського районного суду Запорізької області та в той самий час суддя Гуляйпільського районного суду Запорізької області Романько О.О. здійснювала правосуддя в цьому ж суді. За своїми посадами останні мали професійні зносини.

Також, суддя Романько О.О. просила розглядати заяву про самовідвід у її відсутність.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви про самовідвід судді.

Дослідивши матеріали заяви про самовідвід судді, вважаю, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає процесуальних норм, що регламентують порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід. Проте, чинні Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України мають відповідні статті про відвід судді, а тому, при розгляді даної заяви про відвід, слід застосувати аналогію права.

У пункті 4 рішення Ради суддів № 34 від 08.06.2017 роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Отже, застосуванню за аналогією закону підлягають норми КПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

У своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на дотримання правил неупередженості (безсторонності) судами як складової права на справедливий судовий розгляд, визначеного ст.6 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі «Мироненко і Мартенко проти України» зазначив, що наявність безсторонності має визначатися відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто виявляв він упередженість або безсторонність у справі; за об`єктивним визначається, крім інших аспектів, чи забезпечували суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Ветштайн проти Швейцарії»).

Таким чином, з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Романько О.О. під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про самовідвід.

Керуючись ст. ст. 75, 81 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Романько О.О. про самовідвід від розгляду справи № 335/8259/24 (провадження 3/335/2369/2024) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - задовольнити.

Матеріали справи № 335/8259/24 (провадження 3/335/2369/2024) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, передати до канцелярії суду для подальшого повторного розподілу.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Новасардова