ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/6345/24 Головуючий в 1 інст. Апаллонова Ю.В.
Провадження №33/807/632/24 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Тивоненка Д.Р. (в режимі відеоконференції), розглянувши в залі судових Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Тивоненка Д.Р. на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2024 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень, стягнуто судовий збір,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя місцевого суду встановив, що 24 травня 2024 року о 20-40 годині в АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного характеру, а саме стискав руками шию (душив) свою дружину ОСОБА_2 , що проживає з ним, також на місці вчинення була присутня дитина ОСОБА_3 , 12 грудня 2021 року, який став свідком події.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Тивоненко Д.Р., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою та зазначив, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що суд першої інстанції належним чином не повідомив ОСОБА_1 про розгляд справи, через що останній не міг приймати участь у її розгляді та скористатися правничою допомогою, не з`ясував всіх обставин справи, невірно оцінив докази та виніс незаконне рішення.

Звертає увагу суду, що обґрунтовуючи вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд дійшов висновку, що його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та відеозаписом. При цьому, жодного з наведених доказів суд належним чином не оцінив та не дослідив. Матеріали справи не містять жодного доказу, який підтвердив би, що ОСОБА_1 застосовував до дружини домашнє насильство, а саме стискав руками шию (душив), адже протокол ОСОБА_1 не підписаний, у зв`язку з відмовою останнього, свідки події відсутні, потерпіла ОСОБА_2 своєю заявою від 27 червня 2024 року підтвердила відсутність факту та події складу адміністративного правопорушення, відеозапис події не містить фіксації саме вчинення домашнього насильства, а лише відтворює розмову працівників поліції з жильцями квартири. Крім того, подружжя не прохало застосовувати відносно один одного обмежувальний припис. Відтак, усі обвинувачення ґрунтуються лише на припущеннях.

Вказує, що поліцію викликала не потерпіла, а її матір. Вказане підтверджується і заявами сторін, а також встановлено постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2024 року в справі № 335/6351/24 відносно ОСОБА_2 . Наразі подружжя живе спокійно, без сварок.

Зазначає, що рапорт працівника поліції, як доказ вини дій ОСОБА_1 не ґрунтується на правовій основі та не може вважатися належним та допустимим доказам, в розумінні ст. 251 КУпАП.

Сторона захисту вважає за необхідне, викликати до суду та допитати у якості свідка потерпілу ОСОБА_2 , яка підтвердить відсутність факту домашнього насильства в інкримінований ОСОБА_1 день та час.

Окрім вимог щодо скасування даної постанови, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність причини його пропуску.

Клопотання обґрунтовує тим, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , належним чином про час та дату судового засідання його не повідомив, копію оскаржуваної постанови отримав в приміщенні суду 25 червня 2024 року. Отже, вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, ним пропущений з поважних причин.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2024 року, постанову суду скасувати, провадження в справі закрити в зв`язку з відсутністю складу правопорушення в діях ОСОБА_1 . Викликати в судове засідання та допитати у якості свідка потерпілу ОСОБА_2 .

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП апеляційна скарга на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

Так, матеріали провадження не містять відомостей на спростування доводів клопотання щодо розгляду справи судом без особистої участі ОСОБА_1 та отримання ним копії оскаржуваного рішення 25 червня 2024 року.

Суддя апеляційного суду, враховуючи вказане, дійшов до висновку, що ОСОБА_1 за таких обставин пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин, а відтак цей строк підлягає поновленню.

Щодо заявленого клопотання адвоката Тивоненка Д.Р. про виклик свідка ОСОБА_2 , яка має статус потерпілої в даній справі, то апеляційний суд відмовляє у його задоволенні, оскільки наявні в справі письмові докази та відеозапис події є достатніми для формування позиції з приводу складеного відносно ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні апеляційного суду адвокат Тивоненко Д.Р. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив, що доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_2 матеріали справи не містять. Вказав, що відносно ОСОБА_2 також складений протокол за ч.. 1 ст. 173-2 КУпАП. Акцентував, що суд першої інстанції розглянув справи за відсутністю ОСОБА_1 , через що він був позбавлений можливості надати докази своєї невинуватості. Стверджував, що ОСОБА_1 не застосував фізичну силу відносно потерпілої ОСОБА_2 , була наявна лише словесна сварка. Звернув увагу суду, що співробітників поліції викликала не потерпіла, а її мати.

ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що з дружиною ОСОБА_2 виховують спільну дитину. В зазначений у протоколі день та час між ними була наявна сварка, жодного фізичного насильства не відбувалось. Вказав, що вони з ОСОБА_2 оговорили один одного. Така ситуація в їх родинні сталася вперше.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Тивоненка Д.Р., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши доводи скарги, суддя апеляційного уду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми.

Відповідно до пункту 3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229- VІІІ, під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: дані протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №339500 від 24 травня 2024 року та відеозапис події.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не було повідомлено належним чином про розгляд справи, апеляційна інстанція виходить із наступного.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Матеріали даної справи засвідчують, що ОСОБА_1 про час та дату розгляду справи в суді першої інстанції був повідомлений належним чином, шляхом доставки СМС повідомлення на абонентський номер телефону, зазначений працівником поліції в протоколі. Отже, з урахуванням наведеного не вбачається порушень вимог ст. 268 КУпАП судом першої інстанції під час розгляду справи.

При цьому, апеляційним судом права, передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 шляхом поновлення його захиснику строку на апеляційне оскарження постанови суду, виклику його та адвоката до суду апеляційної інстанції і останні скористалися таким правом.

Доводи апеляційної скарги про те, що обставини, описані в протоколі є неправдивими, оскільки мала місце сварка між подружжям, спростовуються даними відеозапису події.

Так, наявним в матеріалах справи відеозаписом події зафіксовано надання пояснень потерпілою ОСОБА_2 та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , які підтвердили факт вчинення фізичного насильства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 та вони зазначили, що стискали один одному руками шию. При цьому, ОСОБА_2 продемонструвала працівнику поліції наслідки стискання ОСОБА_1 її шиї.

На твердження апелянта, що рапорт працівника поліції, як доказ вини дій ОСОБА_1 не ґрунтується на правовій основі та не може вважатися належним та допустимим доказам, в розумінні ст. 251 КУпАП слід зазначити, що в оскаржуваній постанові відсутні посилання суду на рапорт працівника поліції, як на доказ провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Одночасно, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що посилання в оскаржуваній постанові суду на вчинення ОСОБА_1 економічного насилля є суто технічною опискою, яка не спростовує правильність висновків суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відтак, доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Зазначену позицію сторони захисту слід розцінювати як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне правопорушення.

Отже, викладені обставини вказують на те, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки він вчинив умисне насильство фізичного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_2 , з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст. 173-2 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Тивоненку Данилу Руслановичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Тивоненка Данили Руслановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 ,залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 335/6345/24