Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/217/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 року суддя Ржищівського міського суду Київської області Юрченко С.О., розглянувши справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 680307 від 22 червня 2024 року, 22 червня 2024 року о 00 год 25 хв. в м. Ржищів по вул. Шевченка водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen LT 35, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 21 червня 2024 року після роботи випив пляшку пива. Ввечері, близько 23 год., у його найменшої дочки ОСОБА_2 , 2022 року народження, погіршилося самопочуття, у дитини піднялася температура, почалася рвота, виникла необхідність відвезти дитину до лікаря. Вони з дружиною прийняли рішення поїхати до лікаря. Зволікання із доставкою малолітньої дочки до лікаря, могли загрожувати здоров`ю дитини та погіршити її стан. Після огляду дитини, отримання першої допомоги та рекомендацій від педіатра, вже по дорозі додому, їх зупинили працівники поліції. У поліцейського виникла підозра щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Поліцейським було запропоновано пройти огляд для виявлення стану алкогольного сп`яніння. Однак ОСОБА_1 через стрес відмовився від проходження огляду на місці зупинки та в медичному закладі, зважаючи на те, що він не міг залишити малолітню дочку та дружину в такому стані в нічний час. Після чого ОСОБА_1 залишив автомобіль на місці зупинки та пішов разом з дружиною та дочкою додому пішки. Просив суд закрити провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення у стані крайньої необхідності. На підтвердження вищевказаного, просив долучити до матеріалів справи письмові пояснення лікаря педіатра ОСОБА_3 від 22 червня 2024 року, письмові пояснення дружини ОСОБА_4 від 14 липня 2024 року, копію свідоцтва про шлюб, копії свідоцтв про народження дітей.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справ, суд дійшов висновку.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктом правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, характеризується наявністю прямого умислу.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 680307 від 22.06.2024; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.06.2024, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 22.06.2024, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22.06.2024, диском із відеозаписами з боді-камери поліцейського.

Згідно з статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до статті 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини (Постанова Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного суду від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17).

Відповідно до змісту ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

З письмових пояснень лікаря педіатра ОСОБА_3 від 22 червня 2024 року, встановлено, що 21 червня 2024 року близько 23 год 40 хв. до неї додому звернулися батьки дитини ОСОБА_6 , 2022 року народження, щодо огляду дитини та отримання консультації. У дитини була температура, блідість, блювота, позиви на повторну блювоту. Після огляду дитини були надані рекомендації батькам, виписані лікарські препарати. У разі погіршення стану дитини батькам рекомендовано викликати бригаду ЕМД.

З письмових пояснень ОСОБА_4 від 14 липня 2024 року, встановлено, що протягом дня 21 червня 2024 року дочка ОСОБА_2 , 2022 року народження, їла кавун. Вночі дитині стало дуже погано. Так, як лікар педіатр, на обліку у якого знаходиться дитина, проживає у м.Ржищів, то вона з чоловіком ОСОБА_1 прийняли рішення поїхати до неї додому. Коли вони вже поверталися додому від лікаря, то їх зупинили працівники поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення стосовно чоловіка.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчинено ним в стані крайньої необхідності.

Діючи в інтересах малолітньої дочки для відвернення можливої небезпеки для здоров`я внаслідок різкого погіршення її стану здоров`я, ОСОБА_1 такими своїми діями відвернув настання більшої можливої шкоди, ніж порушення Правил дорожнього руху України.

Зважаючи на наведене, суд враховує доводи ОСОБА_1 , оскільки ситуація, яка склалася, вимагала від нього негайного реагування, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості знайти іншого водія. На переконання суду, дії ОСОБА_1 були направлені на запобігання небезпеки, яка загрожувала життю та здоров`ю його малолітньої дочки, що знайшло своє підтвердження під час перевірки достовірності даних, зазначених останнім, отже ці дії були вчинені в стані крайньої необхідності, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно п. 4 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

Враховуючи наведене вище, та те, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності раніше не притягувався, суспільно шкідливих наслідків від правопорушення не настало, суд вважає, що ОСОБА_1 було вчинено дії, які хоч і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, але такими визнаватися не можуть, оскільки були вчинені в стані крайньої необхідності.

Тому, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю через вчинення особою дій в стані крайньої необхідності.

Керуючись ст. 1, 7, 9, 130, 247, 251, 280, 284, 291, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , - закрити на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП у зв`язку із вчиненням дії особою у стані крайньої необхідності.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу може бути подано до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Ржищівський міський суд Київської області.

Суддя С.О. Юрченко