ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/1335/24 Головуючий в 1 інст. Мануйлова Н.Ю.
Провадження №33/807/513/24 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 1 травня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової части НОМЕР_1 , посада: начальник логістики, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривен, відповідно до ч. 1 п. 12 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору,-

В С Т А Н О В И В:

Суд першої інстанції встановив, що згідно з відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 180527 від 22.03.2024 водій ОСОБА_1 22.03.2024 о 14:30 год. на автодорозі Запоріжжя-Донецьк 12 км, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Vito номерний знак НОМЕР_3 , здійснив зіткнення з автомобілем Audi номерний знак НОМЕР_4 , та залишив місце ДТП, до якої причетний, чим порушив вимоги пп. «а» п. 2.10 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що на момент обставин зазначених у протоколі, знаходився при виконанні службових обов`язків як носій інформації з грифом «ДСК», яка віднесена до інформації, що становить державну таємницю та покладеними на нього обов`язками зберігання, використання і знищення документів та інших носіїв інформації. Отже вважає, що суд встановивши його військове звання та посаду, визначені в військовому квитку, під час розгляду справи, мав би керуватися ЗУ «Про державну таємницю», Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою КМУ № 383 від 23.12.2000 року, зареєстрований в МЮУ 14.01.2021 р за № 52/35674 «Про затвердження Зводу відомостей, що становлять державну таємницю».

Вказує, що враховуючи його пояснення, які були чіткими та незмінними, а саме, що на транспортний засіб під його керуванням стрімко наближався інший автомобіль з затонованим склом, що унеможливлювало встановити осіб, які перебували в ньому та їх дійсних намірів, він як військовослужбовець з носієм інформації з грифом «ДСК» діяв з метою її захисту та збереження, зокрема зманеврував та уникнув зіткнення, після чого прямував до найближчого поста ВСП, поліції, у даному випадку ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області. Між тим, суд першої інстанції в порушення ч. 4 ст. 9 КАС України, вважаючи, що відомостей його військового квітка було недостатньо, не запропонував йому надати додаткові докази та самостійно не вживав заходів, спрямованих на встановлення обставин чи є він носієм інформації з грифом «ДСК», яка відноситься до інформації, що становить державну таємницю.

Звертає увагу суду, що зі змісту оскаржуваної постанови суду вбачається складання декількох протоколів про адміністративне правопорушення, проте їх копії до матеріалів справи не долучались та у сукупності з іншими доказами вони не досліджувались. Крім того, суд першої інстанції не викликав у судове засідання працівників поліції, які складали протоколи про адміністративне правопорушення, не з`ясував чи проводилась фото- відеофіксація, з якої було б можливо дослідити первинні пояснення учасників пригоди, свідків, чи дійсно мала місце ДТП, чи дійсно пошкоджені транспортні засоби під керуванням ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , та саме які їх частини зіткнулися та пошкоджені.

Посилається на те, що протокол та схема місця ДТП складені з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема схема місця ДТП складена не на місце події, а перелік видимих пошкоджень транспортних засобів, які в ній зафіксовані не відповідає поясненням учасників ДТП.

Вважає, що пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є суперечливими.

Вказує, що він не притягався до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення за обставинами, які відбулися 22 березня 2024 року о 14-30 год. Відтак, матеріали справи дають підстави для висновку про відсутність самої події та відсутність в його діях скалу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

На підставі наведеного, просить скасувати постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 1 травня 2024 року, прийняти нову, якою закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.

25 червня 2024 року через канцелярію Запорізького апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження в справі на підставі п.7. ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що інкриміноване йому правопорушення вчинено 22 березня 2024 року, а отже на день розгляду даної справи минув встановлений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, а тому на підставі п.7. ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Зазначив, що ОСОБА_1 не надано жодного доказу на підтвердження його доводів щодо перевезення документів з грифом «ДСК». Після дорожньої-транспортної пригоди ОСОБА_1 почав залишати місце події, через що він подзвонив на лінію 102, де йому було зазначено, щоб він переслідував транспортний засіб, який скоїв ДТП, що він і зробив. Вважає, що ОСОБА_1 навмисно вчинив зіткнення з транспортним засобом під його керуванням.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накладаючи відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП не з`ясував всіх фактичних обставин, що мають істотне значення для розгляду справи, та дійшов помилкового висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог п. 2.10 а ПДР України, в разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

При цьому, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційним судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №180527 від 22 березня 2024 року, водій ОСОБА_1 22.03.2024 року о 14:30 год. на автодорозі Запоріжжя-Донецьк 12 км, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Vito номерний знак НОМЕР_3 , здійснив зіткнення з автомобілем Audi номерний знак НОМЕР_4 , та залишив місце ДТП, до якої причетний, чим порушив вимоги пп. «а» п. 2.10 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Разом з тим під час судового розгляду в апеляційному суді встановлено, що за результатами розгляду протоколу серії ААД № 180526 про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 за фактом дорожньої - транспортної пригоди, яка відбулася 22 березня 2024 року о 14 год. 30 хвилин, постановою судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 1 травня 2024 року (справа № 314/1334/24) закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зазначена постанова суду набрала законної сили 14 травня 2024 року.

Таким чином, в результаті дослідження та оцінки, наявних в матеріалах справи доказів окремо та в їх сукупності, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки провадження у справі відносно нього за ст. 124 КУпАП закрито з реабілітуючи підстав.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону.

За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу і події адміністративного правопорушення.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити

Постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 1 травня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, скасувати.

Постановити нову постанову апеляційного суду, якою закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 314/1335/24