Провадження №: 3/755/4209/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" липня 2024 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Іваніна Ю.В., розглянувши в закритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи, яка надійшла з Дніпровського УП ГУНП в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, ветеран війни, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ст. 173 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення зі складеним протоколом відносно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП.

Як вбачається з протоколу, серії ВАВ №577439 від 06.06.2024 року, « ОСОБА_1 , 22.05.2024 року приблизно о 05-16 годині, в м. Києві по вул. П.Запорожця, 20, вчинив дрібне хуліганство, а саме: розбив скло, чим порушив громадський порядок та спокій громадян».»

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, не визнав та пояснив, що він є колишнім військовим. 21 травня 2024 року він вийшов прогулятися та загубився в м. Києві, оскільки не місцевий та даний час перебуває тут на лікуванні. Зайшов до якоїсь лікарні та попросив переночувати, оскільки вже була комендантська година. В лікарні медична сестра викликала швидку медичну допомогу, яка незабаром приїхала та відвезла його до лікарні за адресою: П.Запорожця, 20 в м. Києві. В даній лікарні йому надали палату. Оскільки він страждає на психічні розлади йому необхідно було терміново вийти покурити. В коридорі, коли він направлявся до виходу, його зустріли санітари та почали ображати та бити. Він вибіг на вулицю та заховався за кущами, де його знайшла поліція та склала протокол. Скло він не бив, а лише захищався від санітарів. Просив закрити справу відносно нього

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що він не був очевидцем даних подій, але йому приблизно о 05-00 годині ранку зателефонував ОСОБА_1 та попрохав його забрати. Він відразу поїхав за ОСОБА_1 та знайшов його всього побитого на автозаправці. На наступний день, вони приїздили до лікарні, де побили ОСОБА_3 , але ніхто нічого не знав та всі їм грубили. Він та ОСОБА_1 колишні військовослужбовці.

Особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надано витяг з наказу №315 від 05.11.2023 року про звільнення з посади, довідка військово-лікарської комісії від 11.05.2023 року про визнання ОСОБА_1 обмежено придатним до військової служби, витяг з наказу №119и від 12.06.2018 року про виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення солдата ОСОБА_1 , автобіографію, свідоцтво про хворобу №15/СНГ з додатком від 30.05.2018 року, епікриз з медичної картки стаціонарного хворого №14057 від 24.01.2023 із зазначенням діагнозу: органічне ураження головного мозку дисметаболічного (тіреотоксікоз-2017) та травматичного генезу (множинні МВТ, ЧМТ 2015-2018 рр., МВТ, ЧМТ, струс ГМ - 15.03.2022 року) з помірними змінами особистості по афективно-лабільному типу, іносомнією; виписка з медичної картки стаціонарного хворого №1503 від 17.10.2022 року ; виписний епікриз з медичної картки стаціонарного хворого №7067 від 10.07.2023 із зазначенням діагнозу: органічне ураження головного мозку поєднаного генезу: травматичного (множинні МВТ, ЗЧМТ 2015-2018 рр., МВТ, ЗЧМТ 15.03.2022 року анамнестично) та дисметаболічного (тиреотоксикоз), органічний психосиндром з вираженими змінами особистості по емоційно-лабільному типу, помірним інтелектуально-мнестичним зниженням.

В судові засідання неодноразово викликався свідок ОСОБА_4 , яка була повідомлена належним чином про день, час і місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та свідка ОСОБА_2 , вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.245 КУпАП одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

На підставі ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно пункту 15 Наказу МВС України «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» від 06.11.2015 року №1376 до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Відповідно до вимог КУпАП доказами вважаються саме протокол (оригінал) та пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків (оригінали). Не передбачено долучення до матеріалів справи копій протоколу про адміністративне правопорушення

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак, як вбачається з матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_1 до протоколу про адміністративні правопорушення долучені взагалі не завірені копії документів.

Таким чином, під час розгляду адміністративного матеріалу судом встановлено порушення норм чинного законодавства України при складанні адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 та направленні його до суду.

Зазначена неповнота при складанні протоколу позбавляє суд можливості повно та об`єктивно з`ясувати всі фактичні обставини справи та вирішити її у точній відповідності із законом.

Як вбачається з протоколу серії ВАВ №577439 від 06.06.2024 року, « ОСОБА_1 , 22.05.2024 року приблизно о 05-16 годині, в м. Києві по вул. П.Запорожця, 20, вчинив дрібне хуліганство, а саме: розбив скло, чим порушив громадський порядок та спокій громадян».

Однак, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять жодних доказів, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство, передбачене ст.173 КУпАП, а саме розбив скло вхідних дверей.

До того ж, з долучених до протоколу письмових пояснень свідків також не вбачається, що саме ОСОБА_1 розбив скло, оскільки свідки не бачили, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, бив його, а тільки так думають.

Крім того, в суді ОСОБА_1 не зміг надати чітких та зрозумілих пояснень щодо обставин вчинення ним адміністративного правопорушення. Його пояснення не мали змістовного викладу, зводилися до скарг на стан здоров`я та необхідність лікування.

Судом досліджено виписку з медичної карти стаціонарного хворого № 1503 ОСОБА_1 про проходження стаціонарного лікування з 24.09.2022 до 17.10.2022 в Державному закладі «Центр психічного здоров`я та реабілітації ветеранів «Лісова поляна», в якій зазначено повний діагноз (основне захворювання) - наслідки МВТ, ЧМТ (струс головного мозку - 15.03.2022 року) післятравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії І ст. з антено-навротичним, тривожно-депресивним синдромом, розсіяною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією, мне стичним зниженням, емоційно вольовою нестійкістю, інсомією з лікворо-гіпертензивним синдромом, вести було-атактичним синдромом, цефалічним синдромом.

Захворювання, на яке страждає ОСОБА_1 , за класифікатором МКХ - 10 віднесене до інших органічних розладів особистості та поведінки внаслідок захворювання, травми та дисфункції головного мозку. Афективний розлад, пов`язаний з органічним ушкодженням правої півкулі головного мозку. Афективний розлад (розлади настрою) є загальною назвою групи психічних розладів, пов`язаних з порушеннями афекту. У класифікації DSM поєднує кілька діагнозів, коли основною ознакою передбачається порушення емоційного стану.

Аналізуючи наведене вище судом доходить висновку, що ОСОБА_1 під час вчинення правопорушення, обставини якого викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 06.06.2024, перебувати у стані неосудності, тому повинен був бути забезпечений захисником, чого не було забезпечено під час складання протоколу, чим грубо порушено право на захист.

Таким чином, будь-яких доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, матеріали справи не містять та в ході судового розгляду встановлено не було.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини наголошує, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчинені певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вказано у справах «Малофеева проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи на підтвердження відсутності в її діях складу правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення особи, яка зазначає, що не навмисно розбив скло, заслухавши пояснення особи, своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджені у судовому засіданні жодним доказом.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, не знайшов підтвердження поза розумним сумнівомв судовому засіданні, що зумовлює закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.1, 7, 9, 44-3, 245, 247, 251-252, 280, 283-285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ст.173КУпАП закрити за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення у вигляді арешту, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.185-3 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня винесення.

Суддя Дніпровського районного суду

м. Києва Ю.В. Іваніна