Справа № 302/1915/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.07.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/843/23 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Бедринець М. Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 06.11.2023.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, з вищою освітою, фізична особа-підприємець, мешканка АДРЕСА_1 ,визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч ) грн. Вилучені у ОСОБА_1 алкогольні напої, а саме: 50 (п`ятдесят) штук пива «Закарпатське»; 04 (чотири) пляшки пива «Чайка»; 20 (двадцять) пляшок пиво «Крушовіце», які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_1 , згідно розписки від 16.10.2023 залишено за належністю останній.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 040089 від 16.10.2023 та постанови судді від 06.11.2023 вбачається, що 16.10.2023 біля 16 год 35 хв, ОСОБА_1 здійснювала роздрібну торгівлю алкогольного пива марки «Закарпатське» 0,5 літра в кафе-магазині, розташованого в с. Келечин, б/н, по 24 грн за одну пляшку, без ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Бедринець М. Ю. просить постанову судді від 06.11.2023 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. Заперечує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та вважає, що доказів, які б доводили протилежне у матеріалах справи немає. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 намагалася пояснити, що замовила ліцензію та сплатила відповідне державне мито, а також на підтвердження цього надала квитанцію про сплату та пояснила, що податкова інспекція не надала примірник ліцензії завчасно. Крім того, розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 , внаслідок чого вона була позбавлена можливості підтвердити обставини, які доводять її невинуватість. Протокол в даній справі складено не уповноваженою особою. Матеріали справи не містять доказів щодо систематичності вчинення ОСОБА_1 підприємницької діяльності в розуміння ст. 42 ГК України, у зв`язку з чим належних і допустимих доказів, які б підтверджували об`єктивну сторону адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.

-2-

Апеляційним судом справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника-адвоката Бедринець М. Ю., які належним чином повідомлені про розгляд справи, про що свідчать довідки про доставку SMS-повідомлення від 20.03.2024.

Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та захисника-адвоката Бедринець М. Ю. апеляційний суд бере до уваги те, що розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема 27.12.2023 та 19.03.2024, на підставі заяв захисника-адвоката Бедринець М. Ю.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що захисником Бедринець М. Ю. у заяві про відкладення розгляду справи, який було призначено на 19.03.2024, вказувалось на зайнятість адвоката у слідчих діях в Ужгородському РУП ГУ НП в Закарпатській області, і що відповідні підтверджуючі документи буде надано після проведення слідчих дій з дозволу слідчого, однак жодних доказів адвокатом Бедринець М. Ю. станом на 22.07.2024 не надано.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, сформованої у справі «Пономарьов проти України», де зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження та що заявник має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Разом з тим, особа, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час та місце судових засідань, жодного разу до апеляційного суду не з`явилася, клопотань про відкладення розгляду справи та відомостей про поважність причин своєї неявки не подавала, що в свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати про відсутність у неї будь-якого інтересу в результатах розгляду справи.

Крім того, апеляційний суд враховує, що до початку апеляційного розгляду до апеляційного суду не надходили заяви про відкладення розгляду справи, а чергова заява захисника ОСОБА_3 надійшла вже після розгляду справи та прийняття рішення. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що у заяві не наведено таких обставин та не надано відповідних підтверджуючих документів, які б свідчили про поважність причин чергової неявки сторони захисту в судове засідання.

Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 та її захисника-адвоката Бедринець М. Ю., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши зібрані докази у їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

-3-

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.

Суд, відповідно до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення останньою цього адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд визнає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції врахував наведені вище вимоги закону, дав об`єктивну оцінку всім доказам, які наявні в матеріалах справи. Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 040089 від 16.10.2023, складеним ПОГ ВП Хустського РУП в Закарпатській області Ситою В. І., згідно якого 16.10.2023 біля 16 год 35 хв, ОСОБА_1 здійснювала роздрібну торгівлю алкогольного пива марки «Закарпатське» 0,5 літра в кафе-магазині, розташованого в с. Келечин, б/н, по 24 грн за одну пляшку, без ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Зазначені в протоколі обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення підтверджується і письмовими поясненнями ОСОБА_1 , відповідно до яких остання визнає факт здійснення роздрібної торгівлі пива, не маючи на той момент відповідної ліцензії.

Відповідно до розписки ОСОБА_1 остання взяла на зберігання 50 (п`ятдесят) штук пива «Закарпатське», 04 (чотири) пляшки пива «Чайка»; 20 (двадцять) пляшок пиво «Крушовіце».

Згідно з наявної в матеріалах справи ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, виданої ФОП ОСОБА_1 , термін дії такої закінчився 17.02.2023.

Наведені в протоколі обставини також підтверджуються і наявним у матеріалах справи відеозаписом з місця події, яким підтверджено факт здійснення ОСОБА_1 роздрібної торгівлі пивом без відповідної ліцензії.

-4-

Доводи апеляційної скарги про недоведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та відсутність доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 , апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Отже, безпосереднім об`єктом правопорушення є встановлений порядок здійснення підприємницької діяльності, порядок ліцензування окремих видів підприємницької діяльності.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у діяльності, що містить ознаки господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Згідно зі статтею 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво як вид господарської діяльності - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 № 222-VIII, за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративну відповідальність.

Наявними у матеріалах справи та наведеними вище доказами повністю підтверджується факт продажу 16.10.2023 приблизно о 16 год 35 хв у кафе-магазині, розташованому в с. Келечин, б/н, алкогольного пива марки «Закарпатське» 0,5 л без ліцензії на право роздрібної торгівлі, що також було визнано ОСОБА_1 під час надання працівнику поліції відповідних пояснень.

При цьому, ОСОБА_1 , ні працівникам поліції, ні суду не надано доказів, які б свідчили про те, що станом на 16.10.2023 у ОСОБА_1 була наявна ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Отже, висновки суду першої інстанції про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є правильними та підтверджуються зібраними і перевіреними в ході розгляду справи доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 намагалася пояснити, що замовила ліцензію та сплатила відповідне державне мито, а також на підтвердження цього надала квитанцію про сплату та пояснила, що податкова інспекція не надала примірник ліцензії завчасно, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки такі жодним чином не

-5-

спростовують факту здійснення ОСОБА_1 роздрібної торгівлі алкогольними напоями без відповідної ліцензії, що мало місце 16.10.2023 приблизно о 16 год 35 хв у кафе-магазині в с. Келечин Хустського району.

З цих підстав, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів щодо систематичності вчинення ОСОБА_1 підприємницької діяльності в розумінні ст. 42 ГК України.

Доводи апеляційної скарги про те, розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 , внаслідок чого вона була позбавлена можливості підтвердити обставини, які доводять її невинуватість, апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, однак на її розгляд не з`явилася, у зв`язку з чим суд першої інстанції, взявши до уваги положення ст. 268, 277 КУпАП, прийняв обґрунтоване рішення про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 .

З матеріалів справи також вбачається, що складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить посилання на місце, час і суть адміністративного правопорушення, посилання на нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, в тому числі і про розгляд справи в Міжгірському районному суді Закарпатської області, чим скористалася ОСОБА_1 , засвідчивши вказані обставини своїм підписом, та надавши відповідні письмові пояснення з приводу обставин, що мали місце.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які б давали підстави вважати, що ПОГ ВП Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області Сита В. І. був упереджений при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , і що в нього були підстави фальсифікувати такий, - на такі дані в апеляційній скарзі не вказується. Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що працівник поліції при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол в даній справі складено не уповноваженою особою, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі спростовуються вимогами КУпАП, а саме п. 1 ст. 255, відповідно до якого уповноважені особи органів Національної поліції мають право складати протокол про адміністративне правопорушення за ст. 164 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржувала дії працівників поліції щодо складання відносно неї протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про відсутність належних і допустимих доказів, які б підтверджували об`єктивну сторону адміністративного правопорушення матеріали справи не містять, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження та повністю спростовуються наведеними вище судженнями.

При оцінці зібраних по справі доказів, апеляційний суд вважає, що вимоги КУпАП та інші нормативно-правові акти, при збиранні та фіксуванні таких, порушені не були.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували доводи апеляційної скарги щодо незаконностіта необґрунтованості постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено, а

-6-

доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а також направлені на уникнення правопорушника від адміністративної відповідальності. Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б були також підставою для скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд першої інстанції врахував характер та ступінь адміністративного правопорушення, особу останньої та обставини справи і призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції вищевказаної статті, яке є справедливим і таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було вжито всіх заходів, передбачених КУпАП, для з`ясування питання про наявність чи відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні дій, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, а не з`явившись на розгляд справи до апеляційного суду без поважних причин, сторона захисту позбавила себе можливості навести будь-які обставини та заявити клопотання про дослідження таких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Бедринець М. Ю. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 06.11.2023 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя