Справа № 750/7978/24 Головуючий у 1 інстанції Григор`єв Р. Г.
Провадження № 33/4823/668/24
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Бабинця С.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 04 червня 2024 року о 23 год. 00 хв., по вул. Політехнічна, 36, у м. Чернігові, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota FJ CRUISER», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу алкотестер Drager (ARLM 0398) або в медичному закладі у лікаря-нарколога у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Апелянт вказує, що він відмовився пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння, посилаючись на незаконність вимог працівників поліції, оскільки не порушував Правила дорожнього руху і працівники поліції його фактично не зупиняли, а їх дії мали явно провокаційний характер. Вважає, що не було жодної передбаченої законом підстави зупинки поліцейськими його транспортного засобу, тому всі докази по справі, отримані після такої зупинки необхідно вважати недопустимими у зв`язку з відсутністю підстав для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. Посилається на те, що відеозапис працівників поліції не є безперервним і не відображає усіх обставин події. Звертає увагу, що 05.06.2024 в 00 год. 20 хв., він приїхав до Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні і в 00 год. 30 хв. пройшов медичний огляд у лікаря на стан сп`яніння та здав кров і сечу для токсикологічного дослідження. Згідно отриманої виписки він був тверезий, ознак сп`яніння не було виявлено, в крові та сечі етанол також не виявлено. Апелянт, посилаючись на ст.62 Конституції України, наголошує, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив його захисник, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Бабинця С.П., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №884500 від 04.06.2024 , ОСОБА_1 , 04 червня 2024 року о 23 год 00 хв, по вул. Політехнічна, 36, у м. Чернігові, керував транспортним засобом «Toyota FJ CRUISER», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу алкотестер Drager (ARLM 0398) або в медичному закладі у лікаря-нарколога у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.5).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Як слідує з переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції. Під час перевірки документів ОСОБА_1 почав тікати і був зупинений лише шляхом переслідування. При спілкуванні поліцейських з водієм виникли підозри про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, про що йому було повідомлено (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти відповідний огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або в лікарні, проте останній, у присутності адвоката Іллюшка О.М., відмовився. При цьому, водій не заперечував факт керування ним транспортним засобом. Працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_3 наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Після чого, працівники поліції склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання апелянта на те, що відеоматеріал не може слугувати належним доказом, так як відеофіксація не здійснювалась безперервно, є непереконливими, оскільки вказаний відеозапис є лише одним із доказів на підтвердження даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному повноважною на те особою.

Крім того, на відеозаписі чітко зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження відповідного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, і підстави піддавати сумніву зміст даного відеозапису відсутні.

Доводи ОСОБА_1 про те, що у нього були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу, так як вони спростовуються відеозаписом події, згідно яких у останнього були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, які встановлені працівником поліції у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

Посилання ОСОБА_1 щодо незаконної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції, не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та не впливає на причину зупинки. Крім того, на даний час діє воєнний стан і працівники поліції мають право зупиняти та перевіряти усі транспортні засоби.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, а саме з копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕНА № 2316842 та відеозапису, підставою зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 слугувало порушення останнім вимог п.9.2 «а» Правил дорожнього руху.

Апеляційний суд також не може взяти до уваги надану виписку № 383 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 05.06.2024, складену лікарем КНП «ЧОПНЛ» ОСОБА_4 , в якій зазначено, що ОСОБА_1 був тверезий, ознак сп`яніння не виявлено 05.06.2024 о 00 год. 30 хв., оскільки єдиним доказом на підтвердження перебування (не перебування) водія транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння за результатами огляду в медичному закладі є висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а не виписка із медичної карти амбулаторного хворого. Також, вказаний огляд проведений не у відповідності до положень ч.4 ст.266 КУпАП. Даний результат було отримано останнім на підставі його самозвернення, без присутності працівників поліції.

Більш того, водій ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці, так і в медичному закладі в порядку, визначеному Інструкцією та ст.266 КУпАП, тому огляд на стан сп`яніння, за результатами якого була складена виписка № 383, є недійсним.

Інші твердження ОСОБА_1 висновків суду першої інстанції про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими та не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання ним уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й апеляційний суд.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 червня 2024 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний