Справа №461/5058/24
Провадження №3/461/2049/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2024 року м. Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Мисько Х.М., за участі представника Львівської митниці Державної митної служби України Лубоцького Б.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , (в режимі відеоконференції), представників особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Гора Р.М., адвоката Кумановського М.В., (в режимі відеоконференції), розглянувши справу про адміністративне правопорушення,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 16.12.2019 року, виданий органом № 6128, РНОКПП: НОМЕР_2 ,

за ч.1 ст. 483 МК України,-

В С Т А Н О В И В:

08.03.2024 року о 23 год. 16 хв. у зону митного контролю пункту пропуску «Грушів-Будомєж» митного поста «Грушів» Львівської митниці заїхав транспортний засіб, з реєстраційним номером НОМЕР_3 / НОМЕР_4 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_5 ), яким переміщувалися автомобілі марки «TESLA MODEL 3», номер кузова НОМЕР_6 , та «VOLKSWAGEN TIGUAN», номер кузова НОМЕР_7 , за митними деклараціями типу ЕЕ №№ 24UA24U4 та 24UA17U7 від 06.03.2024 відповідно. Як підставу для пропуску на митну територію України товару «автомобіль легковий призначений для перевезення людей: марка «TESLA»; модель - MODEL 3; ідентифікаційний номер транспортного засобу (номер кузова) НОМЕР_6 ; номер двигуна не визначено; тип двигуна електричний; ємність електричного акумулятора - 75 кВт.г; бувший у використанні; календарний рік виготовлення - 2021; модельний рік виготовлення - 2021; колісна формула - 4x4; загальна кількість місць - 5; призначений для доріг загального користування, для перевезення пасажирів; торговельна марка "TESLA"; виробник - "TESLA INC"; країна виробництва - США (US)» за митною декларацією типу ЕЕ № 24UA24U4 від 06.03.2024 громадянином України ОСОБА_1 особисто було подано наступні документи: довіреність від 04.03.2024 № 4005,- рахунок-фактуру від 01.02.2024 № 80231203, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (certificate of title for a vehicle) від 19.12.2023 № - міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) без номера від 06.03.2024.

Відповідно до вказаних документів покупцем та отримувачем автомобіля марки «TESLA MODEL 3», номер кузова НОМЕР_6 , є громадянка України ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_8 , виданий 05.03.2018 органом № 6110; АДРЕСА_2 ), відправник Copart (4717 Massaponax Church Rd Bldg 1, Fredericksburg, VA 22408, USA), вартість товару становить 14 128 доларів США, що станом на 08.03.2024 за курсом НБУ становить 538 045,10 гривень.

Автомобіль переміщується громадянином України ОСОБА_1 відповідно до довіреності від 04.03.2024 № 4005, якою громадянка України ОСОБА_2 уповноважила його придбати за кордоном на її ім`я автомобілі будь-якої марки, за ціну та за умов на його розсуд, перевезти, транспортувати, перегнати дані автомобілі до місяця її проживання, проводити розмитнення, державну реєстрацію, технічний огляд, переобладнання, заміну номерних вузлів та агрегатів. Довіреність від 04.03.2024 № 4005 посвідчена приватним нотаріусом Бердичівського районного територіального округу Ільяшовим Олексієм Володимировичем (свідоцтво про право зайняття нотаріальною діяльністю № 3370; АДРЕСА_3 ).Приватний нотаріус Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчук Анатолій Миколайович, який здійснює нотаріальну діяльність за адресою: АДРЕСА_3 , листом від 13.03.2024 № 195/01-16 (вх. Львівської митниці від 13.03.2024 № 25437/10) на лист Львівської митниці від 11.03.2024 № 20-03/20-01/14/7329 повідомив наступне:- нотаріус ОСОБА_3 за вказаною адресою не працює. Даних про знаходження такого нотаріуса в Бердичівському районі немає;- довіреність від 04.03.2024 № 4005 має явні ознаки підробки, складена та оформлена з порушенням законодавства, та відомостей про її складання в реєстрі довіреностей не знайдено.

Приватний нотаріус Ільяшов Олексій Володимирович листом від 12.03.2024 № 01/01-16 (вх. Львівської митниці від 13.03.2024 № 25522/14) на лист Львівської митниці від 11.03.2024 № 20-03/20-01/14/7328 повідомив, що ним, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, не видавалася та не посвідчувалася довіреність № 4005 від ОСОБА_2 . А також те, що особи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 йому не відомі. За адресою: АДРЕСА_3 , нотаріальна діяльність ним не здійснюється.

Тобто довіреність від 04.03.2024 № 4005, подана митним органам громадянином України ОСОБА_1 , є документом без якого неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон.

Таким чином, громадянином України ОСОБА_1 вчинено дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів документів, одержаних незаконним шляхом.

Дії ОСОБА_1 органом митниці кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України заперечи

Представники особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокати Гора Р.М., Кумановський М.В. скерували на адресу суду клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483МК України. В обґрунтування поданого клопотання покликаються на те, що протокол про порушення митних правил №0832/20900/24 від 28.03.2024 року складений з порушенням норм чинного законодавства. Щодо подання ОСОБА_1 копії довіреності. Зазначають, що відповідно до п.7 Наказу Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним. Отже, митний орган повинен отримувати оригінал і копію довіреності відповідно до зазначеного наказу. В даному випадку митний орган не повинен був взагалі приймати будь які документи, якщо він виявив відсутність оригіналу довіреності. А прийняття копії так званої довіреності це те саме що прийняття чистого листка паперу, не створює жодних юридичних наслідків. Представники вказують, що протокол з додатками, що знаходиться у матеріалах справи міститься копія «довіреності» №4005 де стоїть штамп-відмітка про прийняття/реєстрацію Львівською митницею цієї копії - «08032402». Тобто штамп свідчить про те, що цю копію митниця отримала 08.03. Адвокати зазначають, що згідно відповіді від Львівської митниці від 25.03.2024р. в додатках до якої митниця надала копію «довіреності» №4005 де зазначеного штампу-відмітки немає. Отже адвокати вважають, що штамп відмітка на так званій копії довіреності була поставлена після 25.03.2024-р. Отже, сторона захисту вважає, що саме копія довіреності №4005, представлена суду разом з протоколом є недопустимим доказом, бо подана до суду з порушенням норм чинного законодавства. Представник стверджує, що ОСОБА_1 не знав, що в пакеті документів які подавав на митницю немає довіреності на перетин кордону і ввезення автомобіля на територію України. Зміст поданих митному органу документів детально не вивчав внаслідок своєї необізнаності у процедурних питаннях. ОСОБА_1 не мав умислу на переміщення автомобіля через митний кордон України з приховуванням від митного контролю з поданням митному органу як підстави для переміщення автомобіля документів, одержаних незаконним шляхом. Навпаки намагався повідомити митному органі всі відомі йому обставини і подати всі наявні в нього документа. Відтак, ОСОБА_1 не був декларантом транспортного засобу марки «TESLA MODEL 3», номер кузова НОМЕР_6 , за митною декларацією типу ЕЕ №24UA403.020003424U4, чи його власником, а лише перевізником. Тому, на нашу думку, не є суб`єктом правопорушення, яке ставиться йому у провину. Сторона захисту наполягає, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст.483 МК України, зокрема його умисел на переміщення транспортного засобу марки транспортного засобу марки «TESLA MODEL 3», номер кузова НОМЕР_6 , за митною декларацією типу EE №24UA24U4 через митний кордон України шляхом поданням митному органу як підстави для його переміщення документів, одержаних незаконним шляхом, а також того, що він є суб`єктом вказаного правопорушення. У зв`язку із наведеним, представники просять провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

Представник митниці в судовому засідання зазначив, що у діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, яке йому інкриміноване. До останнього слід застосувати стягнення, передбачене санкцією частини 1 статті 483 МК України.

Заслухавши думку представника митниці ОСОБА_4 , , пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представників особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 адвокатів Гора Р.М., Кумановського М.В., дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Статтею 68 Конституції України регламентовано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

За положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Статтею 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 43 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, посадовою особою підприємства є керівник та інші працівники підприємства (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за виконання вимог, встановлених законами та іншими нормативно - правовими актами України, а також міжнародними договорами України з питань митної справи

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частинами 6 та 8 статті 264 Митного кодексу України визначено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана з собою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо). З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 МК України, у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Частиною 1 статті 483 МК України передбачена адміністративна відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Тобто, основним безпосереднім об`єктом є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною правопорушення є, зокрема, дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, одержаних незаконним шляхом.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.

Відповідно до ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення..

Відповідно до ч. 1 ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Так, незважаючи на невизнання своєї провини, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, підтверджується протоколом про порушення митних правил №0382/20900/24 від 28 .03.2024 року, митною декларацією типу ЕЕ № 24UA24U4 від 06.03.2024, довіреністю від 04.03.2024 № 4005, рахунком-фактурою від 01.02.2024 № 80231203, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (certificate of title for a vehicle) від 19.12.2023 № , міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) без номера від 06.03.2024 року, доповідними записками, службовими записками, та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Щодо покликань сторони захисту на те, що ОСОБА_1 не є належним суб`єктом порушень митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України, а є виключно перевізником, суддя зазначає, що суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України є особа, яка безпосередньо перемістила, або вчинила дії, спрямовані на переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, зокрема, шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, одержаних незаконним шляхом.

Згідно п.37 ч.1 ст.4 МК України, перевізник - особа, яка переміщує товари або бере на себе зобов`язання та відповідальність за переміщення товарів через митний кордон України та/або митною територією України.

Так, у поданих поясненнях, сторона захисту підтвердила, що ОСОБА_1 як підставу пропуску на митну територію України автомобілів, особисто було подано митному органу документи за митними деклараціями типу ЕЕ №№ 24UA24U4 та 24UA17U7 від 06.03.2024 відповідно.

Також суддя звертає увагу, що ОСОБА_1 виступав не лише перевізником, а діяв на підставі нотаріально засвідченої довіреності №4005 від 04.03.2024 року, відповідно до яких, ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_1 на придбання за кордоном автомобілів будь-якої марки, за ціну та на умовах на його розсуд, бути представником в тому числі в митних органах та сервісних центрах МВС, з питань постановки на облік та переєстрації ТЗ, що спростовує покликання сторони захисту, що ОСОБА_1 був виключно перевізником вказаних автомобілів.

Таким чином, враховуючи те, що саме ОСОБА_1 свідомо надав митному органу як підставу для переміщення автомобілів документи, одержані незаконним шляхом, суддя приходить до висновку, що він є суб`єктом порушень митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України.

З приводу тверджень представників особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що митним органом не наведено жодних аргументів щодо незаконності отримання довіреності №4005, суд зазначає, що вказане спростовується наявними в матеріалах справи листом приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука А.М. від 13.03.2024 №195/01-16, та листом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ільяшова О.В. від 12.03.2024 №01/01-16, в яких останні підтвердили незаконність отримання таких довіреностей.

Сторона захисту зазначає, що довіреність не є підставою для переміщення товару через митний кордон, а є лише підставою для переміщення цього товару конкретною людиною.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03.06.2005 №8 (зі змінами), незаконне переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон України, зокрема шляхом поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи одержаних незаконним шляхом або таких, що містять неправдиві дані.

Так, підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.

Разом з тим, суддя зазначає, що в митній декларації типу ЕЕ №№ 24UA24U4 від 06.03.2024 року, вантажоодержувачами зазначена ОСОБА_2 , в інтересах якої ОСОБА_1 придбав автомобілі, які є предметом порушень митних правил, і переміщував такі на підставі довіреностей №4005.

Твердження представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо того, що наявна в матеріалах справи копія довіреності не є документом спростовуються положеннями ч.3 ст.257 МК України, відповідно до якої митна декларація та інші документи, подання яких митним органам передбачено цим Кодексом, оформлені на паперовому носії та у вигляді електронних документів, мають однакову юридичну силу.

Всі інші покликання сторони захисту не заслуговують на увагу, оскільки такі не спростовують вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.483 МК України, та суддя вважає, що такі спрямовані на уникнення особою від відповідальності за вчинене.

Товарами, відповідно до пункту 57 частини 1 статті 4 Митного кодексу України, є будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

За вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, передбачено накладення штрафу в розмірі від 50 до 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, або з конфіскацією товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю.

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що вартість товарів - безпосередніх предметів порушення митних згідно протоколу про порушення митних правил №0382/20900/24 від 28/.03.2024 становить 538 045,10 грн.

Відтак, приймаючи до уваги характер вчинених правопорушень, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, приходжу до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти штраф в межах встановлених санкцією ч.1 ст.483 МК України, у розмірі 50 % вартості товарів, що становить 269 022,55 грн. без конфіскації товарів безпосередніх предметів порушення митних правил.

Також, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці Державної митної служби України витрати на зберігання товару у сумі 46281,48 грн.

Окрім того, із ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605, 60 грн., оскільки відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.483,519, 526 МК України, ст.ст.40-1, 283 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 50% вартості товару, що становить 269 022 (двісті шістдесят дев`ять двадцять дві грн. 55 коп., без конфіскації товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил.

Товари, вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №0382/20900/24 від 28.03.2024, - повернути власнику чи належному користувачу для митного оформлення. .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці Державної митної служби України за зберігання товару на складі митниці у сумі 46281,48 грн.

Стягнути ОСОБА_1 на користь держави 605, 60 грн. судового збору.

Постанова судді у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова, особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, митним органом, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови.

У відповідності до ч.1 ст.307 КУпАП штраф правопорушником повинен бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя Мисько Х.М.