Справа № 177/572/24
Провадження № 3/177/406/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Строгова Г.Г., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Рясного В.Д., розглянувши матеріали, які надійшли від Криворізького районного управління поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого охоронцем «АГ Іксім», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Водій ОСОБА_1 07.03.2024 об 11:40 годині на автодорозі Н-11 Дніпропетровське шосе с. Лісопитомник, керував транспортним засобом ВАЗ 2106 номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказане правопорушення зафіксовано на нагрудні відеореєстратори, відео з яких записано на диск та долучено до матеріалів справи.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Згідно ст. 268 КУпАП справа розглянута за його відсутності.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвокат Рясний В.Д. просив закрити провадження по справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247 КУпАП, врахувавши доводи його клопотання від 07.05.2024, де зокрема зазначено, що матеріалами справи та відеозаписом факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не підтверджений, звертав увагу на порушення безперервності відеофіксації та недотримання працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 та ст. 266 КУпАП, зокрема, щодо безпідставної зупинки транспортного засобу, відсутність ознак алкогольного сп`яніння, не відсторонення водія від керування тощо.

Суд дослідивши письмові матеріали справи, клопотання захисника та відеозапис долучений до матеріалів справи дійшов наступного висновку.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності і чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає вину ОСОБА_1 доведеною поза розумним сумнівом, та приходить до висновку про наявність у його діях складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №490667 від 07.03.2024 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, складеним уповноваженою особою у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП. Протокол ОСОБА_1 підписав без зауважень, зазначивши, що пояснення з приводу правопорушення надасть у суді;

- рапортом поліцейського, який узгоджується з протоколами про адміністративне правопорушення та доданими до нього доказами;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №344305 від 07.03.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 121, ч.2 ст.122 КУпАП;

- направленням водія ОСОБА_1 до КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» на огляд з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.03.2024, в якому, окрім іншого, зафіксовані виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння. Огляд не проведено у зв`язку з відмовою водія;

- відеозаписом долученим до матеріалів справи, яким, зокрема зафіксовано факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , та його відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Наявна на відеозаписі інформація є достатньою та підтверджує дотримання поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП. Зафіксовані на відеозаписі обставини повною мірою відображені в протоколі та в долучених до нього матеріалах.

Відповідно до довідки інспектора ВРПП КРУП від 07.03.2024, згідно наявних облікових баз ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_2 , що також підтверджується його копією долученою до матеріалів справи. Повторність вчинення попередніх правопорушень відсутня.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_2 .

Щодо позиції сторони захисту щодо недопустимості відеофіксації, як доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд зазначає наступне.

Згідно ст. ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань, а також забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положеннями чинної «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, передбачено певний порядок застосування поліцейськими відеореєстраторів та портативних відеореєстраторів як пристроїв, призначених для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції яких дають змогу закріпити їх на службовому автомобілі або на форменому одязі поліцейського.

Згідно відомостей зазначених у протоколі та рапорті, відео фіксація правопорушення здійснювалась на БК № DМ 4678 (бодікамера-нагрудний відеореєстратор), відео з якої записане на компакт-диск, долучено до матеріалів справи та досліджено судом.

Отже, вказані відеозаписи здійснено на підставі п. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, до твердження сторони захисту про недопустимість вказаного відеозапису, як доказу, суд ставиться критично, оскільки такі докази отримані в порядку, визначеному законом, зокрема ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», ст.251 КУпАП, відповідно до вимог яких, доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, а їх зміст з точки зору належності та допустимості оцінюється судом, виходячи із сукупності усіх наданих доказів.

До посилання захисника на те, що досліджений відеозапис не є безперервним і ним не зафіксований весь період спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, суд ставиться критично, оскільки відомості, що мають значення для справи, цим відеозаписом зафіксовані.

Щодо позиції сторони захисту про порушення працівниками поліції при складанні протоколу процедури передбаченої ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 та ЗУ «Про національну поліцію» суд зазначає наступне.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 для наявності складу адміністративного правопорушення не має значення чи було зупинено транспортний засіб працівником поліції, чи водій здійснив зупинку сам, визначальним є проведення такого огляду або пропозиція на місці зупинки транспортного засобу, що і було здійснено поліцейським.

Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з пунктом 3 вказаної Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: а) запах алкоголю з порожнини рота; б) порушення координації рухів; в) порушення мови; г) виражене тремтіння пальців рук; ґ) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; д) поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пункту 6 вказаної Інструкції - огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (спеціальні технічні засоби). Пунктом 7 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (заклад охорони здоров`я).

Судом встановлено, що співробітниками поліції з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, після виявлення у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, в даному випадку - запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, запропоновано останньому пройти огляд у встановленому законом порядку, на що останній відмовився, крім того, водію роз`яснено, що у разі відмови від проходження огляду відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо посилання захисника на відсутність у ОСОБА_1 зовнішніх ознак сп`яніння, суд зазначає, що виявлення таких ознак покладається на працівника поліції та відбувається за оцінкою поліцейського під час спілкування з водієм та в подальшому може слугувати підставою для пропонування пройти відповідний огляд.

Доводи сторони захисту щодо безпідставної зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , не знайшли свого підтвердження, оскільки працівники поліції діяли в межах наданих їм повноважень відповідно до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» та зупинили транспортний засіб ВАЗ 2106 номерний знак НОМЕР_1 для перевірки документів під час воєнного стану. На переконання суду, в даному випадку дії працівників поліції були законними та спрямованими на забезпечення публічної безпеки і порядку, охорону прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави та протидії злочинності, що прямо передбачено Законом України «Про Національну поліцію».

Крім того, за результатами зупинки відповідного транспортного засобу працівниками поліції винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №344305 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 121, ч.2 ст.122 КУпАП.

Доводи сторони захисту щодо не доведення факту керування, спростовуються відеозаписом з бодікамери поліцейського, з якого вбачається що ОСОБА_1 , після зупинки його транспортного засобу знаходився за кермом автомобіля, перебуваючи на місці водія та факт керування не заперечував.

Доводи сторони захисту про не роз`яснення ОСОБА_1 його прав спростовуються підписом останнього у протоколі та долученим до матеріалів справи відеозаписом.

Отже, всі доводи сторони захисту, судом оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та на переконання суду, спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки всі досліджені в судовому засіданні докази, у розумінні ст. 251 КУпАП є належними, логічно доповнюють один одного, не суперечать один одному, узгоджуються між собою, є правдивими, об`єктивними та беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчинені інкримінуємого йому правопорушення, у зв`язку з чим підстав для неврахування їх судом немає.

Згідно п.п. 1.3, 1.9 ПДР України, на учасників дорожнього руху покладений обов`язок знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, за змістом п. 2.5. ПДР України будь-які особисті міркування водія, зокрема суб`єктивна оцінка ним власного стану та його зовнішніх проявів, небажання витрачати час на огляд тощо, не є підставою для відмови від проходження запропонованого працівником поліції огляду на стан сп`яніння, обов`язковість якого встановлена законодавством.

Частина 1 ст. 130 КУпАП, окрім іншого передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Оцінені судом докази доводять винуватість ОСОБА_1 "поза розумним сумнівом", тобто достовірно і достатньо підтверджують вчинення ним порушення вимог пункту п. 2.5 ПДР України та відповідно вчинення останнім адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до практики Європейського суду рішення у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», від 29.06.2007, зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Отже, керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не може вважатись малозначним правопорушенням, оскільки зазначені дії наражають оточуючих на небезпеку.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Враховуючи вищевикладене, при визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого адміністративного правопорушення, його суспільну небезпечність, особу ОСОБА_1 та вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 27, 40-1, 130 ч. 1, 283, 284, 289 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 305 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Суддя Г.Г. Строгова