Справа № 354/1683/23
Провадження № 33/4808/749/24
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Остап`юк М. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., ознайомившись з матеріалами справи за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 01 березня 2024 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 01 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір.

18 червня 2024 року до суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 , яка підписана 18 червня 2024 року.

Своєчасність подання апеляційної скарги апелянт аргументує тим, що в межах строку на апеляційне оскарження ним 12.03.2024 року була подана апеляційна скарга на оскаржувану постанову.

Однак, постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 14.06.2024 року його апеляційна скарга була повернута у зв`язку з відсутністю клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та відсутністю підстав в його поновленні, що абсолютно не відповідає дійсності. ОСОБА_1 про наявність вказаної постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 14.06.2024 року дізнався тільки 18.06.2024 року з інтернетресурсу Єдиний державний реєстр судових рішень.

Вважає, що мало місце переривання строку подання апеляційної скарги, тому строк оскарження постанови суду першої інстанції закінчується 27.06.2024року.

Також, вказує, що оскаржувана постанова винесена без його присутності в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, врахувавши доводи, що викладені в апеляційній скарзі в частині поновлення строку, вважаю, що у поновленні строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 належить відмовити, апеляційну скаргу - повернути апелянту з наступних підстав.

З наданих суду матеріалів вбачається, що апеляційні скарги ОСОБА_1 з аналогічними твердженнями про своєчасне подання апеляційної скарги, були предметом розгляду суду апеляційної інстанції, й постановами суддів від 27 березня 2024 року (а.с. 34), 27 квітня 2024 року (а.с. 45), 21 травня 2024 року (а.с. 55), 14 червня 2024 року (а.с. 65) та повернуті ОСОБА_1 у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження та відсутністю клопотання про його поновлення.

Вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги враховую наступне.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року (пункт 22), суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1975 року), не є абсолютним воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Оскаржену постанову винесено 01 березня 2024 року, десятиденний строк для подання апеляційної скарги, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП, триває до 11 березня 2024 року включно, оскільки десятий день припадає на вихідний.

Як вбачається зі штампу на поштовому конверті, апеляційну скаргу ОСОБА_1 подає 18 червня 2024 року - з пропуском строку на апеляційне оскарження постанови судді.

Не є слушним твердження апелянта про те, що апеляційну скаргу він подав вчасно, та подачі апеляційної скарги був перерваний, а тому він закінчується 27 червня 2024 року, оскільки такий висновок не ґрунтується на змісті КУпАП.

Так, згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З огляду на наведене, вважаю, що апеляційна скарга подана після закінчення строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню особі, яка її подала, так як ОСОБА_1 не заявляє клопотання про поновлення такого строку.

Звертаю увагу, що такому випадку доводи щодо законності, обґрунтованості оскарженого рішення не перевіряються, оскільки така оцінка може бути дана тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29.10.2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Наголошую, що закон пов`язує право особи на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення з моменту її винесення, а не з моменту отримання її копії, тому долучення до апеляційної скарги копії поштового конверту, як на причину несвоєчасного отримання копії судового рішення, не є тим доказом, що в даному конкретному випадку можливо визнати як такий, що обґрунтовує поважність пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження, оскільки початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення.

В попередніх постановах апеляційного суду апелянту було роз`яснено, що повернення апеляційної скарги, не позбавляє його права повторно звернутися з апеляційною скаргою на дану постанову з наданням належних доказів поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження, при цьому, такі обставини не можуть слугувати меті особи щодо оскарження судового рішення без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, й без підтвердження причин пропуску строку належними, допустимим та достатніми доказами.

Разом з тим, подання ОСОБА_1 апеляційної скарги 18 червня 2024 року в п`ятий раз поза межами процесуальних строків без клопотання про поновлення строку є зловживанням процесуальними правами.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 01 березня 2024 року повернути апелянту.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло