ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1816/24 Справа № 202/5827/24 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є.,

за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Розумовського О.С.(в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Розумовського Олександра Сергійовича на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2024 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 11 квітня 2024 року працівниками поліції складено протокол серії ААД № 742762, відносно ОСОБА_1 в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 11 квітня 2024 року об 11 годині 00 хвилин, в м. Дніпро, на просп. Слобожанський, 42, керував транспортним засобом ВАЗ 21540, д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з транспортним засобом Toyota Rav 4, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали пошкодження, та матеріальні збитки, чим порушено вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності , адвокат Розумовський О.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову змінити в частині накладення адміністративного стягнення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, чи обмежитись усним зауваженням на підставі ст.22 КУпАП у звязку із тим, що відшкодовано матеріальну шкоду.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що

- потерпілий не має будь-яких претензій, так як матеріальна шкода відшкодована,

- ОСОБА_1 визнав свою провину,

-суд не врахував, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та йому необхідне посвідчення водія,

-правопорушення не є грубим.

В суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Розумовський О.С. підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Будучи увідомленим про місце та час розгляду справи, потерпілий ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини неявки суд не увідомив, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, об`єктивність яких у апеляційного суду сумнівів не викликає та не оскаржується захисником в апеляційній скарзі.

Разом з тим, постанова , яка оскаржується , підлягає зміні в частині накладеного виду стягнення, оскільки суд першої інстанції, позбавляючи права керування транспортними засобами ОСОБА_1 , не дотримався принципу індивідуалізації та положень ст. 30 КУпАП, згідно із якою позбавлення наданого громадянину права керування транспортними засобами застосовується за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом.

Згідно із ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

При накладенні на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 ( один) рік, судом першої інстанції не були враховані положення ст. 33 КУпАП щодо з`ясування характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану.

Висновок суду про неможливість накладення стягнення у вигляді штрафу не відповідає положенням ст. 30 КУпАП, відповідно до якої позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом.

Так, судом першої інстанції у постанові суду не обґрунтовано грубе порушення Правил дорожнього руху водієм та не встановлено систематичного порушення ним порядком користування правом керування транспортними засобами.

Не встановлено таких обставин і в суді апеляційної інстанції, натомість знайшли підтвердження істотні обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі, а саме те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, визнав вину.

Враховуючи викладене, конкретні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість пом`якшення накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення та накладення на нього стягнення у виді штрафу, оскільки таке адміністративне стягнення буде достатнім і в повній мірі буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Щодо можливості звільнення від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, то суд вважає, що не наведено достатніх підстав для застосування вказаної норми, оскільки не надано підтвердження тому, що шкода була відшкодована, крім того, відшкодування шкоди потерпілому не є достатньою умовою такого звільнення, так як ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він не переконався у безпеці руху, а тому для досягнення мети, передбаченої ст.23 КУпАП, виховання особи в дусі додержання законів України, запобігання вчинення нових правопорушень, слід накласти на нього адміністративне стягнення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Розумовського Олександра Сергійовича на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 червня 2024 року задовольнити частково.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - змінити в частині накладення адміністративного стягнення, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О.Є. Джерелейко