Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.07.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю захисника-адвоката Лаврентьєва Ю. Г., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/426/24 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Лаврентьєва Ю. Г. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.09.2023.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 05 (п`ять) років.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 410831 від 19.07.2023 та постанови судді від 19.09.2023 вбачається, що 18.07.2023 о 23 год 55 хв в м. Ужгороді, вул. Ужанська, 34, повторно протягом року, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

На вказану постанову захисник-адвокат Лаврентьєва Ю. Г. подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про її скасування та закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що в постанові суду відсутнє посилання на підтвердження того, що ОСОБА_1 протягом року вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, у матеріалах справи відсутня постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а отже відповідно постанова не досліджувалась. Наявна в справі довідка, яка, до того ж, не містить дати її видачі та відповідної реєстрації, не доводить обставини щодо вчинення ОСОБА_1 протягом року адміністративного правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Також у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено які саме вимоги Правил дорожнього руху України порушив ОСОБА_1 . Одночасно захисник порушив питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження зазначеної постанови. Клопотання про

-2-

поновлення строку на оскарження постанови останній мотивував тим, що ОСОБА_1 присутнім під час розгляду справи не був, про наявність судового рішення ОСОБА_3 в межах виконавчого провадження, а копію оскаржуваної постанови стороною захисту отримано лише 26.04.2024.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на її розгляд не з`явився, повідомлений належним чином та за допомогою смс-повідомлення, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, атому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП. При цьому враховується думка захисника-адвоката Лаврентьєва Ю. Г. про можливість розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника-адвоката Лаврентьєва А. Ю., який підтримав клопотання та апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що клопотання захисника-адвоката Ларентьєва Ю. Г. про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а його апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні під час розгляду справи щодо нього та відсутні дані про своєчасне отримання ним копії постанови, що перешкодило захиснику вчасно її оскаржити, інших доказів, ніж ті, які зазначені в апеляційній скарзі, щодо дати отримання постанови судді від 19.09.2023 в матеріалах справи відсутні.

З врахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права на захист особи, доводи апеляційної скарги захисника Лаврентьєва Ю. Г. щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 апеляційний суд вважає поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

-3-

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, відповідно до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 410831 від 19.07.2023 вбачається, що 18.07.2023 о 23 год 55 хв в м. Ужгороді, вул. Ужанська, 34, повторно протягом року, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Згідно довідки т. в. о. старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП у Закарпатській області ДПП Стрічко А. відносно ОСОБА_1 13.06.2023 винесено постанову серії ЕАС № 7161789 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії, а частиною 10 цієї статті передбачено, що забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Вищенаведені докази є належними, достовірними та достатніми, у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що працівник патрульної поліції ОСОБА_4 , яка оформляла матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , була упереджена під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість поліцейського у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

-4-

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких відомостей про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій під час оформлення адміністративних матеріалів, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку проте, що поліцейський при виконанні свої посадових обов`язків діяла виключно у межах наданих їй повноважень.

Частина 5 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.

На переконання апеляційного суду, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП доведена наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 410831 від 19.07.2023, складеним з дотриманням вимог, передбачених ст. 254-256 КУпАП і засвідченими підписами уповноваженої особи та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а також постановою про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС № 7358193 від 19.07.2023; диском із відеозаписом; довідками т. в. о. старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП у Закарпатській області ДПП, якими підтверджено, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, не є власником транспортного засобу та був притягнутий 13.06.2023 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП; розпискою ОСОБА_1 про залишення транспортного засобу на місці зупинки.

Твердження захисника про те, що матеріали справи не містять доказів, які б підтвердили наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, апеляційним судом оцінюються критично, оскільки такі спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що стороною захисту не надано жодних доказів, які б спростовували факт притягнення 13.06.2023 ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, що підтверджується довідкою УПП в Закарпатській області (а. с. 7).

З цих підстав, доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутня постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а отже відповідно постанова не досліджувалась, апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту притягнення ОСОБА_1 13.06.2023 до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, що підтверджується довідкою т. в. о. старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в Закарпатській області ДПП Стрічко А., в якій чітко зазначено, що 13.06.2023 щодо ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП серії ЕАС № 7161789.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що вказані довідка видана та підписана уповноваженою на те особою, а відповідно є офіційним документами, що в свою чергу дає можливість врахувати її як доказ під час провадження у справі про адміністративне правопорушення. При цьому, в апеляційного суду відсутні підстави для сумнівів у достовірності зазначених у вказаній довідці відомостей.

Разом з тим, до апеляційного суду від сторони захисту не надходило жодних клопотань, зокрема про витребування копії постанови серії ЕАС № 7161789 від 13.06.2023, з метою спростування відомостей, зазначених у довідці т. в. о. старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в Закарпатській області ДПП Стрічко А., щодо притягнення ОСОБА_1 13.06.2023 до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

-5-

Також стороною захисту не надано будь-яких доказів про те, що така постанова не виносилась, або була скасована чи оскаржена.

З урахуванням наведених вище обставин, апеляційний суд визнає неспроможними і такими, що не ґрунтується на вимогах закону й доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення містить посилання тільки на скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки не містять посилання на порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення викладені у точній відповідності з диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП, у тому числі зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи права такого керування, повторно протягом року, чим порушив вимоги ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

Факт того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи права керування, повторно протягом року, повністю підтверджуються наявними в матеріалах справи та наведеними вище доказами.

Тому, твердження сторони захисту про те, що у протоколі не зазначено відповідно частин (2-4) статті 126 КУпАП, за якими ОСОБА_1 раніше був притягнутий до адміністративної відповідальності, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки чинним КУпАП чи будь-якими іншими підзаконними актами не передбачено таких вимог, про які стверджує сторона захисту. При цьому, адвокат також не посилається на відповідні норми закону, які б підтверджували ці доводи.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги щодо необхідності закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, є необґрунтованими і такі відхиляються, оскільки підстав для визнання вказаних тверджень слушними, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, винуватість ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП підтверджується сукупністю досліджених доказів, які є логічними, послідовними, належними та достатніми і узгоджуються між собою.

Апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги такими, що мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, і враховуючи характер вчиненого правопорушення, призначив адміністративне стягнення в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами, без оплатного вилучення транспортного засобу, яке є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень і таким, що відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.

З огляду на вищенаведене, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду

-6-

судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника-адвоката Лаврентьєва Ю. Г. про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновити захиснику-адвокату Лаврентьєву Ю. Г. строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.09.2023.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Лаврентьєва Ю. Г. залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.09.2023 щодо ОСОБА_5 , - без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя