Справа № 135/740/24
Провадження № 3/135/330/24
ПОСТАНОВА

іменем України

15.07.2024 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Корнієнко О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли від відділення поліції №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу в АДРЕСА_1 , працюючої на ПрАТ «Біолік»,

за ст.122-4, ст.124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

01.06.2024 біля 20 год. 07 хв. в м.Ладижин по вул.Будівельників водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Mitsubishi Pajero Sport», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи маневр випередження не дотрималась безпечного інтервалу, в наслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальним збитком. Чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Крім того, 01.06.2024 біля 20 год. 07 хв. в м.Ладижин по вул. Будівельників водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «Mitsubishi Pajero Sport», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснила ДТП з транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , після чого залишила місце ДТП, не дочекавшись працівників поліції.

Чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст.122-4 КУпАП залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала. Пояснила, що коли вона була в магазині АТБ, до неї зателефонував працівник поліції і сказав, що вона причетна до ДТП. Вона нічого не зрозуміла, вийшла до поліцейського, який показав фотографії пошкоджень автомобіля, запропонував поїхати до її автомобіля. ЇЇ автомобіль був на зупинці по вул. Будівельників за 9-ти поверховим будинком. Підійшовши до її автомобіля вона побачила, що на задньому правому крилі була фарба чужого автомобіля. В понеділок вона вже побачила інше авто, в якого пошкодження не відповідали тим, які були перед цим оглянуті неї по фотографіях, які показували поліцейські. Зазначила, що ДТП не вчиняла, ніяких зіткнень не було. Також поліцейський їй сказав, що раніше потерпіла в нього також вдарилась. Відтак, пошкодження на автомобілі потерпілої могли виникнути раніше 01.06.2024. Рухаючись по вул. Будівельників, вона не перестроювалась в праву смугу для руху із лівої, а продовжила рух по лівій смузі і так перетнула перехрестя, а в письмових поясненнях помилково написано з її слів, що вона перестроювалась в праву смугу після випередження сірого автомобіля.

Захисник Волошин І.А. в судовому засіданні пояснив, що винуватість ОСОБА_1 матеріалами справи не підтверджена, оскільки відеозаписи не відображають яка дистанція була між автомобілями і по яких смугах вони рухались. Зіткнення між автомобілями могло відбутись також і на смузі, по якій рухалась ОСОБА_1 , коли автомобіль ОСОБА_2 міг перестроюватись в ліву смугу для руху і створити перешкоду автомобілю ОСОБА_1 . Умислу на зникнення з місця ДТП вона не мала, оскільки не ховала автомобіль, а поставила його на відкриту стоянку. Те, що поліцію викликала потерпіла, не є доказом винуватості ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, пояснення учасників процесу, покази свідків, суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами п.13.3 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Відповідно до положень пункту 2.10 ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний, зокрема: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди.

Згідно зі статтею 251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Незважаючи на захисну позицію, винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень доведена матеріалами справи про адміністративне правопорушення: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №181697 від 01.06.2024; схемою місця ДТП від 01.06.2024; реєстрацією повідомлення зі служби 102 від 01.06.2024, фото таблицями по факту ДТП, письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 та її поясненнями, даними в судовому засіданні, показами свідка ОСОБА_3 , а також частково показами свідка ОСОБА_4 , даними відеозаписів, постановою серії ЕНА №2293446 про накладення на ОСОБА_1 адмінстягнення за ч . 1 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 повідомила, що має великий водійський стаж. 01.06.2024 вона їхала в м. Ладижин по вул. Будівельників в напрямку від вул. Наконечного до вул. П Кравчика. Рухалась по лівій смузі із невеликою швидкістю десь 30-40 км/год, бо на тій дорозі 4 пішоходні переходи. В районі другого пішохідного переходу, що йде до входу в парк, її дорогу перерізав темно-зелений позашляховик, цифри з номерного знаку якого вона запам?ятала. Темно-зелений позашляховик при цьому перейшов із лівої смуги для руху в праву смугу, не розрахував інтервал та допустив зіткнення з її автомобілем. Вона нажала на гальма, потім трохи відпустила гальма. Її автомобіль має автоматичну коробку передач, тому вона проїхала ще декілька метрів, можливо 3-4 м, і повністю зупинилась. Зателефонувала в поліцію за номером 102, повідомила про подію. Згодом приїхали поліцейські і сказали, що вони вже подивились камери, які встановлені на вулиці, і виявили, що вони не працювали в той час. Працівники поліції її опитали, склали схему місця події і вона поїхала додому. В той же день ввечері зателефонував працівник поліції і повідомив, що вони знайшли автомобіль, на якому є фарба з її автомобіля, сказали, що той автомобіль знаходить на зупинці за 9-ти поверховим будинком і що вона може підійти туди. Коли вона через певний час підійшла туди, потерпіла спочатку не заперечувала відшкодувати їй заподіяну шкоду. На запитання захисника відповідала, що не мала наміру перестроюватись в ліву смугу для руху, рухалась по правій смузі.

Свідок ОСОБА_3 , жителька АДРЕСА_2 , суду показала, що вона йшла тротуаром до пішохідного переходу. Бачила як по вул. Будівельників в районі пішоходного переходу недалеко біля якого вона йшла, їхав сірий позашляховик, його обганяв темно-зелений позашляховик. Сірий позашляховик їхав ближче до неї, близько до бордюра, а темно-зелений далі по лівій смузі руху. При обгоні відбувся стук, чула звук зіткнення автомобілів. Зелений позашляховик поїхав вперед, а сірий після звуку зіткнення притормозив, проїхав трохи і зупинився. Темно-зелений автомобіль після зіткнення трохи пропетляв, мабуть внаслідок зіткнення, і поїхав далі. Чи змінював він смугу руху не пам?ятає. З сірого автомобіля вийшла ОСОБА_2 , яку вона знає. Запитала в неї чи їй не потрібна допомога, на що вона відповіла, що не потрібно, бо вона запам?ятала номерний знак автомобіля, викликала поліцію. І вона пішла далі.

Свідок ОСОБА_4 , жителька АДРЕСА_3 , суду показала, що в день та час ДТП вона проходила по вул. Будівельників, була недалеко від того місця, де було зіткнення, а саме десь в районі Приватбанку, і не чула ніякого стуку. Не пам?ятає, чи бачила сірий автомобіль справа від неї. Трохи далі по дорозі її подруга ОСОБА_1 їхала автомобілем і зупинялась перед пішохідним переходом на вулиці. Потім приїхала автомобілем, який поставила на стоянку і вони разом пішли по магазинам. В магазині подрузі зателефонував поліцейський і сказав, що вона причетна до ДТП, а та була здивована від почутого. Вказала, що була присутня ввечері при складанні протоколу.

Із реєстрації повідомлення зі служби 102 видно, що 01.06.2024 о 20:10 надійшло повідомлення про те, що в м. Ладижин по вул. Будівельників заявниця ОСОБА_2 повідомляє, що автомобіль зеленого кольору фрагмент номерного знака 1157 здійснив наїзд на її автомобіль та покинув місце події, здійснив рух в напрямку лікарні.

Письмові пояснення ОСОБА_2 відповідають її поясненням, даним в судовому засіданні.

Із схеми місця ДТП від 01.06.2024 видно, що збражено фрагмент дороги що має дві смуги для руху в одному напрямку по вул. Будівельників в м. Ладижин. На схемі зображено автомобіль «Mitsubishi Outlander», що рухався в напрямку вул. П.Кравчика. Водієм автомобіля зазначено ОСОБА_2 .. Аавтомобіль знаходиться на правій смузі для руху, на відстані 19-22 см. від правого бордюру. Зазначено наявність пошкоджень правої передньої частини автомобіля. Зафіксовано наявність пошкоджень автомобіля у виді потертості лакофарбового покриття переднього бампера з лівого боку, пошкодження елементів бампера з лівого боку.

Фотографії, надані потерпілою ОСОБА_2 в судовому засіданні, містять зображення пошкоджень передньої правої частини автомобіля «Mitsubishi Outlander» і відповідають пошкодження автомобіля, що зазначені в схемі ДТП, наявній в матеріалах справи.

Із фото таблиць автомобіля «Mitsubishi Pajero Sport» видно, що на правій частині автомобіля наявні пошкодження у виді потертостей. Зокрема, видно явні потертості заднього правого крила, правої частини заднього бампера.

Із наданого суду для дослідження відеозапису із зображенням автомобіля «Mitsubishi Outlander» сірого кольору, видно, що 01.06.2024 в зазначений на відеозаписі проміжок часу, що передував часу ДТП вказаний автомобіль не мав явних ушкоджень передньої лівої частини бамперу.

Згідно рахунку-фактури від 05.06.2024 видно, що ФОП ОСОБА_5 проведено ремонтні роботи автомобіля «Mitsubishi Outlander» д.н.з НОМЕР_2 , зокрема проведено рихтування крила, фарбування деталі, полірування.

Вказані докази суд бере до уваги, оскільки в цілому вони не суперечать один одному, є належними та взаємодоповнюваними, тому не викликають сумнівів у своїй достовірності та об?єктивності.

При цьому, покази свідка ОСОБА_4 про те, що вона не чула ніякого стуку від зіткнень автомобілів, жодним чином не свідчить про неправдивість чи недопустимість її показів. І так само покази свідка ОСОБА_4 не суперечать показам свідка ОСОБА_3 , оскільки встановлено, що свідок ОСОБА_3 була ближче до місця ДТП. Крім того, характер зіткнень автомобілів був дотичним, що свідчить про те, що звук від такого зіткнення міг не бути настільки значним, що свідок ОСОБА_4 , знаходячись в районі Приватбанку по вул. Будівельників повинна була його чути, зважаючи, окрім іншого на те, що в цей час по місту рухались інші автомобілі.

Щодо твердження сторони захисту про те, що автомобіль ОСОБА_2 міг перестроюватись в ліву смугу для руху і створити перешкоду автомобілю ОСОБА_1 , то суд відкидає такі доводи як необґрунтовані, оскільки із пояснень ОСОБА_1 вбачається, що вона не мала явних перешкод для руху свого автомобіля, та взагалі зазначає, що нічого не знала про ДТП.

Встановлена судом обставина про те, що автомобіль «Mitsubishi Outlander» під керуванням ОСОБА_2 після дотичного зіткнення із автомобілем «Mitsubishi Pajero Sport» здійснив зупинку, а потім проїхав невелику відстань, жодним чином не спростовує висновок суду про причетністю ОСОБА_1 до ДТП. При цьому, потерпіла зупинивши остаточно автомобіль продовжила залишатись на місці пригоди.

Крім того, суд враховує і те, що із дослідженого відеозапису з бодікамери поліцейського видно, що потерпіла сподівалась виявити автомобіль, що з нею зіткнувся, за допомогою камер відеонагляду в місті. Оскільки те, що по місту встановлено значну кількість камер відеоспостереження є загальновідомою інформацією. Однак працівники поліції повідомили, що камери в той час в цьому місці не працювали, про що потерпіла не могла знати. Відтак, суд вважає недоведеними припущення сторони захисту про те, що потерпіла могла навмисно, після зупинки свого автомобіля, проїхати ще кілька метрів вперед, оскільки її автомобіль перед цим міг бути спрямований для перестроювання з правої в ліву смугу для руху.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення свідчать про те, що ОСОБА_1 не зупинилася одразу після події ДТП, а продовжила рух, хоча повинна була стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, зокрема стежити за дорогою з переду, з боку та позаду свого автомобіля.

Такий обов?язок водія передбачений положеннями п.п. б) п. 2.3 ПДР України, згідно яких водій зобов?язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Твердження ОСОБА_1 про те, що вона не мала умислу залишати місце ДТП, до якої вона була причетною, оскільки не відчула удару, а тому здійснила подальший рух прямо по лівій смузі для руху, і таким чином продовжила рух, зокрема в подальшому пересікла перехрестя та здійснила зупинку на стоянці для автомобілів, суд оцінює критично та розцінює, як форму правомірного захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

При цьому, підлягає також врахуванню і те, що із дослідженого судом відеозапису, отриманого з камери відеоспостереження, розташованої в парковій зоні, видно, що 01.06.2024 біля 20 год. 09 хв. після випередження автомобілем темного кольору автомобіля сірого кольору, задні зупиночні сигнальні вогні автомобіля темного кольору на невеликий проміжок часу загоряються. Що свідчить про те, що водій темного автомобіля пригальмував одразу після випередження сірого автомобіля. Що підтверджує те, що водій повинен був оцінити небезпечність маневру випередження та недотримання безпечного інтервалу при цьому.

Окрім цього, на перехресті вулиць Будівельників та П.Кравчика, яке в подальшому після ДТП проїхала ОСОБА_1 , дорожнім знаком дозволено рух прямо лише з правої смуги для руху. При цьому, з лівої смуги для руху дозволено лише поворот ліворуч. Що ставить під сумнів твердження ОСОБА_1 про те, що вона не перестроювалась в праву смугу для руху, а продовжувала рух по лівій смузі, з якої і перетнула перехрестя.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відтак, судом достеменно встановлено, що ОСОБА_1 не зупинилася одразу після події ДТП, а продовжила рух, хоча постійно повинна була контролювати стан руху свого автомобіля та дорожню обстановку, зокрема, слідкувати за дорогою.

Щодо пояснень ОСОБА_1 про те, що автомобіль «Mitsubishi Outlander» вже міг мати пошкодження до цього, суд вважає їх недоведеними.

При цьому, характер пошкоджень обох автомобілів співставний та узгоджується із механізмом ДТП, та дотичним зіткненням, що відбулося між автомобілями.

Окрім іншого, суд враховує і послідовну позицію потерпілої, що видно із її пояснень інспектору поліції, зафіксованих на бодікамеру поліцейського, її письмовими поясненнями, що повністю відповідають поясненням потерпілої, даними в судовому засіданні.

Разом з тим, суд вважає такими, що не мають істотного значення по справі пояснення потерпілої про те, що автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport» рухався із перевищенням швидкості руху в населеному пункті, що він здійснив випередження на пішохідному переході, оскільки причиною ДТП стало не перевищення швидкості учасником дорожнього руху, а недотримання безпечного інтервалу. При цьому, ПДР України заборонено здійснювати обгін ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті, проте в даній дорожній ситуації відбулося випередження одного автомобіля іншим, а не обгін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 порушила вимоги п 13.3, п.2.10, Правил дорожнього руху України, та вчинила адміністративні правопорушення передбачені ст. 124 та ст.122-4 КУпАП.

Відповідно ст. 36 КУпАП адміністративне стягнення накладається в межах санкції за найбільш суворе правопорушення.

При накладенні на ОСОБА_1 стягнення, суд згідно з вимогами ст.33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, майновий стан, відсутність обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги наявні відомості про матеріальний стан ОСОБА_1 , обставини вчиненого правопорушення та незначну істотність пошкоджень автомобілів внаслідок ДТП, відсутність у матеріалах справи відомостей про те, що вона раніше притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, з метою запобігання вчиненню нових порушень та виховання особи, суд вважає необхідним призначити їй стягнення у виді штрафу у розмірі, встановленому санкцією ст. 122-4 КУпАП.

В порядку визначеному ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 605 грн 60 коп..

На підставі наведеного та керуючись ст. 40-1, 122-4, ст. 124, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двухсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп. на користь держави.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження даної постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу в сумі 6800 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя