Провадження №3/367/4436/2024
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 грудня 2024 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Мерзлий Л.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли від СРПП ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

17.12.2024 до Ірпінського міського суду Київської області надійшли матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу серія ААД № 835643 про адміністративне правопорушення від 13.12.2024, 13.12.2024 08 год. 25 хв. в м. Ірпінь по вул. Соборна перехрестя вул. Дем`яна Попова, водій керував автомобілем Mercedes-Benz Е280 н.з. НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість не зупинився, щоб надати дорогу пішоходу, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода, внаслідок ДТП пішохід гр. ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження, чим порушив п. 18.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що 13.12.2024 керуючи автомобілем Mercedes-Benz їхав в м. Ірпінь по вул. Соборна, 118, знаходячись безпосередньо на пішохідному переході, пішохід ОСОБА_2 різко вийшла на пішохідний перехід в результаті чого він почав різко гальмувати, щоб уникнути зіткнення. Коли автомобіль зупинився, ОСОБА_2 уперлась рукою в крило автомобіля та впала з висоти власного зросту на правий бік. Жодних механічних пошкоджень його автомобіль не отримав.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що 13.12.2024 в м. Ірпінь переходила по пішохідному переходу де на неї здійснив наїзд автомобіль марки Mercedes-Benz, оскільки автомобіль не пропускав її вона мусила відштовхнутися від нього, щоб не потрапити під колеса. Від поштовху впала на проїжджу частину, внаслідок чого отримала тілесні ушкодження.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення потерпілої, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 18.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Так, ст. 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тілесні ушкодження людини у цьому переліку наслідків відсутні.

Але диспозиція ст. 124 КУпАП не зазнавала змін більш, ніж 35 років з моменту введення в дію Кодексу, її правові положення сформульовані в загальному вигляді та її тлумачення в більшості випадків зводяться до буквального слідування нормі закону.

Прояв надмірного формалізму при тлумаченні диспозиції ст. 124 КУпАП, а саме: буквальне слідування нормі закону всупереч суті права, позбавляє пішоходів захисту їх права у справах про адміністративні правопорушення у випадках наїзду, зокрема на пішохідних переходах, коли вони отримали легкі тілесні ушкодження, що зумовили матеріальні витрати.

Більш того, применшення права людини, тобто його матеріального змісту, при буквальному тлумаченні ст. 124 КУпАП, коли віддається перевага пошкодженню транспортного засобу всупереч ст. 3 Конституції України - норми прямої дії, про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, утвердження і забезпечення яких є головним обов`язком держави, приводять до обмеження захисту прав людини, а по суті зводять нанівець такий захист.

Тому порушення водієм правил дорожнього руху, наслідком яких є заподіяння пішоходу легких тілесних ушкоджень, не можуть бути віднесені до числа менш значимих, ніж майнова шкода, заподіяна транспортному засобу.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях зазначає, що, «захищаючи права одних осіб, суд не вправі порушувати права інших осіб».

Тлумачення закону повинно відображати соціальні зміни та залишатися в руслі сучасних умов, в інтересах правової визначеності, передбачуваності, рівності перед законом, а також заповнювати прогалини в трактуванні матеріально-правових гарантій.

За загальними правилами для кваліфікації події в якості дорожньо-транспортної пригоди з участю пішохода, наявність механічних пошкоджень на транспортному засобі водія, який здійснив наїзд на пішохода, не є обов`язковим. В результаті наїзду на пішохода механічних пошкоджень на автомобілі може не бути взагалі, що однак, не свідчить про відсутність дорожньо-транспортної пригоди, факт якої підлягає встановленню на підставі всієї сукупності зібраних у справі доказів.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він керував транспортним засобом, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не знизив швидкості та не зупинився, внаслідок чого допустив зіткнення (наїзд) на пішохода, який знаходився на ньому, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Так, вказані обставини підтверджуються поясненнями допитаних в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_2 та поясненнями самого ОСОБА_1 , довідкою виданої травматологічним пунктом травматологічного відділення Ірпінської центральної міської лікарні лікарем ОСОБА_3 .

Аналізуючи докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП доведена повністю, оскільки останній, порушив вимоги п. 18.1 ПДР Правил дорожнього руху, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , завдавши тілесних ушкоджень.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, майновий стан, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та вважає, що стягнення у виді штрафу відповідає вимогам ст. ст. 23, 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення і є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

В порядку, визначеному ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суддя вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. 23, 33, 40-1, 124 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення подання на постанову - не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна, в порядку, встановленому законом.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання - три місяці з дня її винесення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосоване подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

У разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Суддя: Л.В. Мерзлий