Провадження № 3/537/285/2024
Справа № 537/139/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2024 суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області Маханьков О.В., розглянувши матеріал, який надійшов з Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною 1 статті 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

установив:

ОСОБА_1 не сплатив аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального гарантованого розміру аліментів та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 04.07.2013 до досягнення дитиною повноліття, при примусовому виконанні виконавчого листа № 524/5951/13 виданого 12.11.2013 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області, що призвело до виникнення заборгованості у сумі 282594 грн. 95 коп., станом на 01.01.2024 за період з 19.11.2023 по 01.01.2024, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

12.02.2024 від представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Гонтара В.М. надійшли пояснення, в яких зазначено, що на розгляді суду знаходиться протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.183-1 КУПАП. Вважає, що справа підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення виходячи з наступного. З тексту протоколу вбачається, що державним виконавцем вказано період заборгованості з 19.11.2023 року по 01.01.2024 року, тобто півтора місяці період менший ніж 6 місяців визначених ч.1 ст.183-1 КУПАП. Зазначене свідчить або ж про помилку виконавця в протоколі, що є підставою для його повернення для належного оформлення, або ж про підстави для закриття провадження в справі. Крім того, заборгованість у ОСОБА_1 виникла з поважних причин, адже була відсутня робота. З часу як боржник віднайшов роботу, він регулярно сплачує борг, що підтверджують квитанції, як раніше подані так і та, що додається до заперечення.

ОСОБА_1 в судове засідання 12.02.2024 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи. При розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 1831 КУпАП, законом не встановлено обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відповідно суду не надано права у разі ухилення від явки на виклик судді цю особу піддати приводу органом внутрішніх справ (Національною поліцією).

Враховуючи викладене та вимоги ст. 268 КУпАП, суддя вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 .

Розглянувши справу, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив таке.

Частиною 1 ст. 1831 КУпАП передбачено відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Правилами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справі, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та вказане рішення ЄСПЛ, яке згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» обов`язкове і для працівників Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом у справі, суперечить іншим матеріалам справи про адміністративне правопорушення, оскільки відомості зазначені у ньому належним чином не узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 1 від 04.01.2024 року, ОСОБА_1 ухиляється від сплати аліментів по утриманню спільної дитини ОСОБА_4 , згідно виконавчого листа № 524/5951/13 виданого 12.11.2013 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області. На думку посадової особи уповноваженої на складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 183-1КУпАП.

Проте, матеріали справи не містять доказів ухилення ОСОБА_1 від обов`язку сплати аліментів. Так, з оглянутих в судовому засіданні матеріалів адміністративної справи незрозуміло, чи отримував ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження, повідомлення про наявність заборгованості по аліментам, чи знає про існування даної заборгованості, оскільки із матеріалів справи вбачається, що пояснень державному виконавцю він не надавав. Окрім того, як вбачається із розрахунку заборгованості станом на 01.06.2020 боржником ОСОБА_1 існує заборгованість у розмірі 137212,45 грн., станом на 01.01.2024 заборгованість становить 282594,95 грн. Проте, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 04.01.2024 заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 282594 грн. 95 коп. сформувалася за період з 19.11.2023 по 01.01.2024, що не відповідає змісту розрахунку заборгованості.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року,рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Таким чином, аналізуючи вищенаведене, матеріалами провадження не встановлено остаточної відповідності та дійсності зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення фактичних обставин події, та відомостей. Зокрема і виявлені в процесі розгляду провадження розбіжності, не узгоджуються матеріалами справи, що позбавляє суд упевнитися в дійсності відображених даних.

Оскільки згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, то усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про відсутність поставленої вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст.183-1, 247, 256, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановив:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили після розгляду апеляційної скарги Полтавським апеляційним судом, постанова якого набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Маханьков О.В.