Справа № 559/1769/24
Номер провадження 3/559/1045/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2024 року місто Дубно Рівненська область

Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Ралець Р.В.

розглянувши матеріали, які надійшли від ВОНС в Дубенському районі УПП в Рівненській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

(права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП і вимоги ст. 63 Конституції України роз`яснені),-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №688490 від 10.05.2024, 10.05.2024 16 год. 03 хв. Рівненська область Дубенський район, с-ще Смига, вул.Дружби, 21, ОСОБА_2 повторно керував т/з мотоцикл «GEON SCRAMBLER 250», н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким ТЗ, а саме, не отримував посвідчення водія відповідної категорії, чим повторно протягом року вчинив порушення (30.11.2023 стосовно ОСОБА_1 винесено постанову про адміністративне правопорушення БАА №996923 за ч. 2 ст. 126 КУпАП про накладення стягнення у виді штрафу), чим порушив ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В судовому ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що того дня допомагав своєму другу, а саме ремонтувати мотоцикл. Вирішили провірити, чи усунули несправності. Товариш сів на мотоцикл, а він його ззаду підштовхував, щоб завести, однак спроби були безуспішні. Після чого Товариш зліз із мотоцикла, а він сів на сидіння збоку і пробував заводити, щоб побачити, яка помилка на панелі приладів засвітиться. В цей період під`їхали працівники поліції та поставили йому в провину керування даним мотоциклом. З працівниками поліції не сперечався, оскільки чітко не усвідомлював всієї суді подій. Наразі він є безробітним, оскільки має ІІІ группу інвалідності, що зумовлена відсутністю пальців на руці і дана обставина є перешкодою у працевлаштуванні.

Вивчивши матеріали справ та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно, дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому суд зазначає, що згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст.17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пункт другий статті 6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист.

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Вирішуючи справу, суддя виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст. 251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (ст. 256 КУпАП).

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №688490 від 10.05.2024 не розкрита суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч. 5 ст. 126 КУпАП, за якою складено протокол.

Диспозицією ч.5 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Диспозиція цієї норми закону, є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших галузей права, тобто відсилає до інших норм права чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки осіб, передбачених в умовах карантину. Зокрема, така норма має загальний і конкретизований зміст. Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті КУпАП і в обов`язковому порядку включає положення інших нормативно-правових актів. Із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення діяння як правопорушення певного виду та встановлення за нього адміністративної відповідальності, а конкретизований зміст цієї диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює адміністративно-правову норму більш конкретним змістом.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №688490 від 10.05.2024, слідує, що 10.05.2024 16 год. 03 хв. Рівненська область Дубенський район, с-ще Смига, вул.Дружби, 21, ОСОБА_2 повторно керував т/з мотоцикл «GEON SCRAMBLER 250», н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким ТЗ, а саме, не отримував посвідчення водія відповідної категорії, чим повторно протягом року вчинив порушення (30.11.2023 стосовно ОСОБА_1 винесено постанову про адміністративне правопорушення БАА №996923 за ч. 2 ст. 126 КУпАП про накладення стягнення у виді штрафу), чим порушив ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП(а.с.2).

ОСОБА_1 інкримінується порушення порушив п.2.1 «а» ПДР та ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Згідно пункту 2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії

Разом із тим. ст.. 15 ЗУ «Про дорожній рух» має десять частин, однак в протоколі серії ААД №688490 від 10.05.2024 не зазначено, яку саме з ним порушив ОСОБА_3 .

Також, складений працівниками поліції протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 належним чином не розкриває об`єктивну сторону інкримінованого правопорушення, оскільки йому ставиться у провину керування транспортним засобом мотоцикл «GEON SCRAMBLER 250», н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким ТЗ. При цьому, у протоколі не вказано, яка саме категорія є необхідною для керування транспортним засобом мотоцикл «GEON SCRAMBLER 250», н.з. НОМЕР_1 , однак відсутня у ОСОБА_1 . Такого ж висновку дійшов Рівненський апеляційний суд у постанові №569/17148/22 від 27.01.2022.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Обов`язковою кваліфікуючою ознакою правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП являється саме повторність вчиненого правопорушення.

Так, на підтвердження повторності вчинення правопорушення, до матеріалів справи працівниками поліції додано довідку(а.с.5) та витяг з ІПНП (а.с.6), відповідно до яких ОСОБА_1 30.11.2023 постановою серії БАА №996923 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, оскільки він являється особою, яка не має права керування транспортними засобами так як не отримував посвідчення водія відповідної категорії.

Зі змісту ст. 35 КУпАП слідує, що під повторним вчиненням адміністративного правопорушення слід розуміти повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Крім того, п. 3 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, визначено, що повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 130 КУпАП).

Водночас у відповідності до вимог ст. 291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком, зокрема, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.

Так, надані суду вищезазначені довідка та витяг з ІПНП не містять відомостей про вручення постанови серії БАА №99623 від 30.11.2023, а також відомостей про її направлення (у разі, якщо таку було направлено засобами поштового зв`язку), що, в свою чергу, позбавляє суд можливості пересвідчитись у тому, що такі постанови набрали законної сили та, у даному випадку, наявна повторність вчиненого правопорушення.

Окрім того, у вищезазначеній довідці(а.с.5) наявна інформація лише про те, що ОСОБА_1 був притягнутий постановою серії БАА №996923 від 30.11.2023 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки він являється особою, яка не має права керування транспортними засобами так як не отримував посвідчення водія відповідної категорії. Однак, ні дана довідка, ні матеріали справи не містять інформації, чи взагалі отримував посвідчення водія(якої категорії) ОСОБА_1 на момент складання протоколу серії ААД №688490 від 10.05.2024.

Для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП також необхідно доведення доказами факту керування особою транспортним засобом, відсутність у такої особи права керування відповідним транспортним засобом.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення долучено оптичний диск, на якому міститься відеозапис з бодікамери поліцейського(а.с.7). При цьому, відеозапис містить лише спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 та процес складання протоколу про адміністративне правопорушення. Із зазначеного відеозапису неможливо встановити чи керував транспортним засобом ОСОБА_1 , доказів безпосереднього керування ОСОБА_1 транспортним засобом суду не надано.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд не є каральним органом. Суд потрібен для відновлення справедливості та встановлення вини особи, яка вчинила правопорушення. У разі встановлення такої вини притягнення особи до відповідальності, з метою виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення.

Суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту.

Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ, Суд) від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України», Суд вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Суд, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Також суд бере до уваги те, що рішеннях ЄСПЛ «Малофєєв проти Росії» та «Карелін проти Росії» Суд сформулював позицію, за якою у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатись від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

В постанові ВС/КАС по справі №813/2451/17 від 27.02.2018 зазначено, що сам факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено лише допустимими доказами.

Так, судом у ході судового розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом було встановлено, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП, не доведена «поза розумним сумнівом».

Тому, на обґрунтоване переконання суду, відсутні підстави для висновку про наявність у діях останнього вини та складу інкримінованого правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 1, 7, 9, 10, 11, 126, 245, 247, 251, 252, 279, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області.

Суддя Р.В.Ралець