Справа № 149/1723/24
Провадження №3/149/847/24
Номер рядка звіту 149
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2024 року м. Хмільник

Суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Павлюк О. О., розглянувши матеріали, що надійшли від Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області та Батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 виданий 05.04.2012 Хмільницьким МВ УМВС України у Вінницькій області, РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого по АДРЕСА_1

за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2024 о 14:17 год. на автомобільній дорозі між м. Хмільник та с. Куманівці ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21112, д.н.з. НОМЕР_3 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом, та будучи протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, чим порушив вимоги п. 2.1 а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 883561, 13.06.2024 о 16:20 год. на а/д 0-02-23-05 10 км. Хмільник- Війтівці, Хмільницького району Вінницької області ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21112, д.н.з. НОМЕР_3 , не маючи права керування транспортним засобом, та будучи протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, чим порушив вимоги п. 2.1 а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином за адресою зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомлений під підпис, будь-яких зауважень не надав, а також зазначеною в його письмових поясненнях.

Європейський Суд з прав людини (рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

З огляду на те, що ОСОБА_1 будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення Хмільницьким міськрайонним судом, суд дійшов висновку, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, а тому, з урахуванням ст. 268 КУпАП, та з метою дотримання розумних строків, вважаю за можливе розглянути дану справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки його неявка без поважних причин не перешкоджає розгляду справи.

Статтею 1 КУпАП визначено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в судах визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 2.1 а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340, передбачено, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

При вирішенні питання про достатність доказів, наявних у справі, для ухвалення рішення, суддя зазначає таке. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У справі "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий розгляд в суді, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує, між іншим, верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін. У справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини вказав на те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року, ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. В рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливаютьзіспівіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП (за епізодом від 16.05.2024) підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 135502 від 16.05.2024, в якому містяться пояснення ОСОБА_1 , в яких він зазначає, що керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, а також не маючи відповідного дозволу на право керування; довідкою СІСАП ВВГ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, згідно якої ОСОБА_1 протягом року притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП; дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з реєстратора та нагрудної камери працівників поліції, на якому зафіксовані обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП за обставин, які мали місце 13.06.2024, суд приходить до наступних висновків.

При вирішенні питання про достатність доказів, наявних у справі, для ухвалення рішення, суддя зазначає таке. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У справі "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий розгляд в суді, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує, між іншим, верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ вимога справедливості судового розгляду включає дослідження способу, у який було отримано та представлено докази; завдання Суду, серед іншого, установити, чи провадження в цілому, включно зі способом отримання і представлення доказів, було справедливим у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції («Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands), заява №14448/88, п. 31). ЄСПЛ також неодноразово наголошував на тому, що сторона у справі повинна мати можливість ознайомитись із доказами у суді, коментувати їх та достовірність у належній формі у встановлений час.

В контексті зазначеного суддя звертає увагу, що Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП. З урахуванням презумпції невинуватості особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення.

Особа може бути визнана винною у вчиненні адміністратвиного правопорушення лише в тому випадку, коли її вина обвинуваченої доведена поза розумним сумнівом. Це означає, що за допомогою наданих доказів належить встановити, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні правопорушення. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і саме ця особа є винною у його вчиненні.

Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Таким чином обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення є вчинення такого діяння відповідним суб`єктом правопорушення.

Так, в судовому засіданні було досліджено адміністративний матеріал (протокол про адміністративне правопорушення, рапорт поліцейського, довідку старшого інспектора ГАП). Крім того, в судовому засіданні було досліджено відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається, що працівники поліції підійшли до автомобіля за кермом якого перебувала жінка, та повідомили їй про те, що вона не перебувала за кермом, а пересіла з пасажирського сидіння. В цей час поруч на пасажирському сидінні перебував ОСОБА_1 , якому в подальшому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння та зафіксовано процедуру огляду. Разом з тим, ОСОБА_1 на відеозаписі повідомив працівників поліції, що він за кермом не перебував, на вказаному наполягала і жінка, яка перебувала на місці події.

Адміністративний матеріал не містить жодних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, в тому числі того, що він переміщався всередині автомобіля, змінюючи місце сидіння з водійського.

Суб`єктом інкримінованих ОСОБА_1 правопорушень є осудна фізична особа, яка досягла віку, з якого може наставати відповідальність за вказане правопорушення (загальні ознаки) та яка керувала транспортним засобом (спеціальні ознаки).

За відсутності передбачених чинним законодавством доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, суд вважає недоведеним поза розумним сумнівом наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5ст.126 КУпАП за обставин, які мали місце 13.06.2024.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та вважає, що до ОСОБА_1 належить застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки адміністративний матеріал не містить доказів його належності ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 283 КУпАП суд присуджує також стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

Керуючись ст.ст. 27, ч.5 ст. 126, п. 1 ст. 247, 307, 308 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол серії ААД № 883561) закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 5 ст. 126 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортних засобів.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно ст. 307 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Згідно ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Павлюк О. О.