Справа № 944/1345/24 Головуючий у 1 інстанції: Швед Н.П.
Провадження № 33/811/954/24 Доповідач: Головатий В. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Головатий В. Я., з участю захисника Нікітюка П. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника Нікітюка П. М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 29.04.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

постановою Яворівського районного суду Львівської області від 29.04.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцяти тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 09 березня 2024 року об 11 год. 50 хв. на вулиці Старецька Гора в с. Страдч - а/д Т-14-25 керував автомобілем марки "AUDI", д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей звужені та не реагують на світло, неприродна блідість обличчя). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 «а» Правил Дорожнього Руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На зазначену постанову захисник Нікітюк П. М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що розгляд справи проводився у відсутності ОСОБА_1 , який перебуває на військовій службі, а копію оскаржуваної постанови його батько отримав лише 04.06.2024 року. Зазначає, що ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп`яніння, у нього були відсутні ознаки такого сп`яніння, а його хворобливий стан пояснюється тим, що він проходив лікування та вживав медичні препарати. Враховуючи наведене, вважає, що вимога працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння була неправомірною. Крім того, звертає увагу, що працівники поліції не надали можливості ОСОБА_1 надати письмові пояснення.

В доповненнях до апеляційної скарги зазначає про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому його огляд на стан сп`яніння мав відбуватися відповідно до вимог ст. 266-1 КУпАП, а протокол про адміністративне правопорушення мав складатися командиром військової частини за ст. 172-20 КУпАП, а не працівниками поліції за ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника ОСОБА_2 , який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.

З огляду на те, що розгляд справи проводився у відсутності ОСОБА_1 , копію оскаржуваної постанови його батько отримав 04.06.2024 року, а апеляційну скаргу захисник подав 07.06.2024 року, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а тому його слід поновити.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №653428 від 09.03.2024 року, який складений особою, яка має право складати протоколи про адміністративні правопорушення, їх зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у достовірності занесених у нього даних не викликає, на час розгляду справи ніким не спростований; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до Новояворівської ЦРЛ 09.03.2024 року, згідно з яким у ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей звужені та не реагують на світло, неприродна блідість обличчя; наявним в матеріалах справи відеозаписом, згідно з яким ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 594482 від 09 березня 2024 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що вимога працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння була неправомірною, оскільки у ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, вважаю необґрунтованими з наступних підстав.

Так, відеозаписом з камер спостереження працівників поліції підтверджується, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено у зв`язку з тим, що водій керував автомобілем, не будучи пристебнутим ременем безпеки.

Після встановлення особи водія, у останнього працівниками поліції було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме неприродну блідість обличчя та наявність звужених зіниць очей, які не реагують на світло, про що було чітко повідомлено ОСОБА_1 .

Як вбачається, ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу не заперечив працівникам поліції та пояснив, що його хворобливий стан пов`язаний з проходженням лікування та вживанням відповідних ліків, чим підтвердив наявність у його зовнішньому вигляді певних ознак, які у працівників поліції викликали підозру про те, що особа може перебувати у стані сп`яніння.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено, що відповідальність за вказаною статтею настає не лише за керування транспортним засобом в стані алкогольного чи наркотичного, а й в стані іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Враховуючи наведене, наявність ознак наркотичного сп`яніння, а також те, що ОСОБА_1 зазначив, що вживав лікарські препарати, працівники поліції зобов`язані були запропонувати йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, що і було зроблено останніми.

В подальшому, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі в передбаченому законом порядку, зазначивши, що поспішає на роботу.

Отже, висновки місцевого суду про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі є правильними.

Покликання захисника на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому його огляд на стан сп`яніння мав відбуватися відповідно до вимог ст. 266-1 КУпАП, на переконання суду апеляційної інстанції, є безпідставними з огляду на наступне.

Так, статтею 266-1 КУпАП визначений порядок огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Зазначений порядок поширюється на осіб, які безпосередньо виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

Вказана норма застосовується лише в разі скоєння військовослужбовцем військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б КУпАП, та не стосується спеціального суб`єкта - водія транспортного засобу.

Відтак, вважаю обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що огляд на стан сп`яніння військовослужбовця при керуванні ним транспортним засобом здійснюється в порядку, визначеному ст. 266 КУпАП.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника про те, що працівники поліції не надали можливості ОСОБА_1 написати письмові пояснення спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, в якому останній надав пояснення в повному обсязі та власноручно розписався, що підтверджується відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.

Клопотання про витребування з військової частини інформації про те, чи ОСОБА_1 звертався до медичної частини задоволенню не підлягає, оскільки відсутня необхідність у витребуванні вказаної інформації у зв`язку з тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи, які є взаємодоповнюючими та не суперечать один одному, а вказана інформація не впливає на визначення правомірності дій працівників поліції.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік накладене відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Відтак, вважаю, що суд, у відповідності до ст. 252 КУпАП, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням, відповідно до ст. 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

постановив:

поновити захиснику ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Яворівського районного суду Львівської області від 29.04.2024 року.

Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 29.04.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Нікітюка П. М. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Головатий В.Я.