Справа № 366/1722/24
Провадження № 3/366/1360/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2024 смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції №1 (смт. Іванків) Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

11.06.2024 справа надійшла до суду.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 277701 від 27.05.2024, по суті правопорушення зазначено таке:

27.05.2024 року о 12 год. 00 хв. в смт. Іванків по вул. Розважівська, водій ОСОБА_1 керував т/з MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті під час виконання обгону, не переконався що водій т/з RENAULT FLUENCE, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 який рухався попереду по тій самій смузі не подав сигналу про намір повороту ліворуч в результаті чого відбулось зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, потерпілих немає, чим порушив вимоги п. 14.6 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненні правопорушення заперечив, сказав що ДТП не вчиняв, а матеріали справи взагалі не доводять його причетність до пригоди.

Розглянувши справу, суддя приходить до такого.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Отже, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

В обґрунтування винуватості ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 124 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено схему ДТП, письмові пояснення ОСОБА_2 , письмові пояснення ОСОБА_1 (від дачі пояснень відмовився) та копію протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Інші докази відсутні.

Згідно зі схемою ДТП, пригода трапилась 27.05.2024 в смт. Іванків на перехресті по вул. Розважівська. На схемі лише відображено автомобіль марки RENAULT д.н.з. НОМЕР_2 . Відомостей про автомобіль, яким керував ОСОБА_1 схема ДТП не містить.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 , з ним контактував автомобіль марки мерседес, який поїхав з місця пригоди. Номерний знак автомобіля марки мерседес та інші його ознаки у письмовому поясненні не зазначені.

Згідно з копією протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 27.05.2024 о 12 год. 00 хв. в смт. Іванків по вул. Розважівська керував автомобілем марки MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_1 та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Оцінивши наявні докази, суддя приходить до такого.

Долучена схема ДТП не є доказом того, що саме ОСОБА_1 є причетний до ДТП, а лише фіксує положення іншого транспортного засобу, який є учасником пригоди. Тому, причетність ОСОБА_1 до дТП слід доводити іншими доказами.

Письмові пояснення ОСОБА_2 суддя визнає як неналежний доказ, оскільки з них неможливо встановити причетність ОСОБА_1 до ДТП.

Також суддя не приймає до уваги копію протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2ст. 130 КУпАП, оскільки цей протокол є фіксацією іншого правопорушення та не доводить причетність ОСОБА_1 до ДТП, яка мала місце 27.05.2024 в смт. Іванків по вул. Розважівська.

Отже, у цьому випадку єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ст. 124 КУпАП є протокол про адміністративне правопорушення, однак сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року).

Суддя позбавлена можливості самостійно відшукувати докази на користь сторони обвинувачення.

Таким чином, провина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні не доведена належними, достатніми та допустимими доказами в своїй сукупності за принципом доказування «поза розумним сумнівом», що виключає можливість його притягнення до відповідальності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені обставини справи, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому, провадження у справі підлягає закриттю.

Питання судових витрат суддя вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

Оскільки в цьому випадку провадження у справі підлягає закриттю, відповідно судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі ст.ст. 19,62 Конституції України, керуючись ст.ст. 7-9, 40-1, 124, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особами, визначеними ч. 2 ст. 294 КУпАП до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Іванківський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня вручення копії постанови.

Суддя Н.П. Слободян