Справа № 173/1593/24
Провадження № 3/173/957/2024
ВЕРХНЬОДНІПРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2024 р. м. Верхньодніпровськ

Суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Петрюк Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Верхньодніпровську, матеріал, який надійшов від відділення поліції №3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відносно

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

РНОКПП в матеріалах справи відсутній;

місце проживання:

АДРЕСА_1 ;

місце роботи: не працює,

у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КпАП України

встановила:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №589630 від 09.05.2024 року вбачається, що 09.05.2024 року о 16 годинні 20 хвилин в Кам`янському районі, м. Верхівцеві, 3-й провулок Український, водій ОСОБА_1 керував ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 при цьому не маючи права керування, повторно протягом року притягнено до відповідальності.

В судове засідання, гр. ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце проведення розгляду справи повідомлявся належним чином, а також гр. ОСОБА_1 був обізнаний, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, про що свідчить його підпис у протоколах. Крім того, гр. ОСОБА_1 надав відео, щодо розгляду справи без його участі.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон АліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також в рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не лише держави, а й осіб, які беруть участь у справі, ОСОБА_2 повідомлений належним чином про дату і час розгляду справи, будь-яких клопотань до суду не подавав, тому відповідно до ч. 2 ст. 268 КпАП України суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Згідно ст.245 КпАП України, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положення ст.251 КпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, яка використовується при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КпАП України, висновок про наявність вини ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 2.1 а) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі , зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Порушення вимог даного пункту Правил дорожнього руху тягне за собою адміністративну відповідальність за ч. 2 ст. 126 КпАП України.

Повторне протягом року вчинення особою порушень, передбачених ч. 2-4 ст. 126 КпАП України тягне за собою адміністративну відповідальність за ч. 5 ст. 126 КпАП України, санкція якої передбачає накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ААД №107429 від 19.05.2024 року ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КпАП України.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом без посвідчення водія на право керування відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 а) Правил дорожнього руху, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КпАП України.

Дослідивши зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що вина гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КпАП України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні наданими суду доказами, а саме:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №589630 від 09.05.2024 року вбачається, що 09.05.2024 року о 16 годинні 20 хвилин в Кам`янському районі, м. Верхівцеві, 3-й провулок Український, водій ОСОБА_1 керував ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 при цьому не маючи права керування, повторно протягом року притягнено до відповідальності (а.с.1);

- письмовим поясненням гр. ОСОБА_1 , згідно якого підтвердив факти викладені вище (а.с.3);

- довідкою, щодо притягнення гр. ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КпАП України (а.с.5);

- інформаційним листом, згідно якого встановлено, що гр. ОСОБА_1 посвідчення водія не має (а.с.8);

- відеозапис на дискі DVD, який досліджено в судовому засіданні, згідно якого судом встановлено факт керування гр. ОСОБА_1 транспортним засобом.

Оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що докази вини є переконливими, достатніми, відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, які були повно та всебічно досліджені, тому суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КпАП України.

Обставини, згідно статті 34 КпАП України, що пом`якшують відповідальність гр. ОСОБА_1 судом не встановлені.

Обставини, згідно статті 35 КпАП України, що обтяжують відповідальність гр. ОСОБА_1 судом не встановлені.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_1 , з метою виховного впливу та запобіганню вчинення зазначеною особою нових правопорушень, суд вважає за необхідне визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КпАП України та накласти на нього, адміністративне стягнення у межах санкції ч.5 ст.126 КпАП України у вигляді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Вирішуючи питання, щодо застосування до гр. ОСОБА_1 такого виду адміністративного стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами, суд зазначає наступне.

Як вбачається з інформаційного листа ВП №3 Кам`янського РУП (а.с.8), посвідчення водія на право керування транспортним засобом гр. ОСОБА_1 не має.

Адміністративне стягнення для водіїв у розмірі двох тисяч чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого, відповідно до санкції ч.5 ст.126 КпАП України, є безальтернативним.

При цьому, суд не вправі, при визнанні особи винуватою за ч.5 ст.126 КпАП України, призначити інше покарання, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.

Суддя також звертає увагу на те, що підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не має посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Крім того, в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують, що гр. ОСОБА_1 є власником транспортного засобу, на якому скоював правопорушення за ч.5 ст.126 КпАП України, тому суд не застосовує адміністративне стягнення як оплатне вилучення транспортного засобу.

Суддя, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі матеріали справи, враховуючи характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, вважає за доцільне накласти на гр. ОСОБА_1 стягнення, за правилами ст.36 КпАП України у виді штрафу, передбаченого санкцією ч.5 ст.126 КпАП України, з позбавленням права керування транспортного засобу, оскільки саме такий вид стягнення є необхідним та достатнім для виховання гр. ОСОБА_1 у дусі додержання законів України, поваги до суспільних правил та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Згідно зі ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а тому з ОСОБА_1 належить стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 33, 40-1, ч. 5 ст. 126, ст.ст. 251, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИЛА:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень(Отримувач: ГУК у Дніпр-кій обл/ Дн-ка об/21081300, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37988155, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Р/р: UA0004001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300; Призначення платежу:Адміністративні штрафи У СФЕРІ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ БЕЗПЕКИ ДОРОЖНЬОГО РУХУ) з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106.)

На підставі ч. 1ст. 307 КпАП України штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КпАП України у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1ст. 307 КпАП України, постанова буде направлена до органу державної виконавчої служби для примусового виконання.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення зазначеного десятиденного строку, встановленого для її оскарження.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Т.М. Петрюк