КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/3544/2024
Справа № 755/5205/24
Головуючий в суді І інстанції Омельян І.М.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 липня 2024 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю ОСОБА_1 , розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 квітня 2024 року ОСОБА_1 , 01 січня 1984 року, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 13 березня 2024 року, о 00:15 год., у м. Києві по Дніпровській Набережній, 2, на автомобілі Toyota Prius д.н.з. НОМЕР_1 , надавав послуги таксі з перевезення пасажирів без одержання ліцензії, передбаченої п. 24 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності», своїми діями порушив ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав 20 червня 2024 року апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 17 квітня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що постанова є незаконною, висновки суду не відповідають обставинам справи, під час складання протоколу та судового розгляду було порушено право на захист, що є неприпустимим. Приймаючи оскаржувану постанову, суд обмежився лише загальними фразами, взятими з протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, до досліджуючи всіх фактичних обставин. Так, дійсно, його було зупинено працівниками поліції о 00:15 13 березня 2024 року, коли він керував транспортним засобом Toyota Prius д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Дніпровська Набережна м. Києва, він рухався в напрямку свого місця проживання. Оскільки на той момент настала комендантська година, це стало причиною зупинки його транспортного засобу працівниками поліції, які вважали, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, але коли він спростував їх доводи, висловили думку, що він займався «таксуванням», помітивши у салоні транспортного засобу пасажира. Вказану жінку - пасажира він підвозив на прохання свого знайомого, і остання під тиском працівників поліції надала пояснення, з якими його не було ознайомлено, також під час складання протоколу у нього не відбирали будь-які пояснення.

Також суд у постанові зазначив про належне повідомлення його шляхом направлення судової повістки за допомогою смс-повідомлення, проте в судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не з`явилася, причин неявки суду не повідомила. Наголошував, що будь-яких смс-повідомлень він не отримував, а номер телефона у справі вказаний невірно, в зв`язку з чим він не міг скористатися своїм правом на захист своїх інтересів в ході судового розгляду.

Вказував, що у судді Омельян І.М. існує різна практика з розгляду даної категорії справ, що викликає сумнів в об`єктивності розгляду даної справи.

Наводив зміст ст. 245, 268, 280, ч. 1 ст. 164, ст. 9, 280, 251 КУпАП, п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності», якою передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану з виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Повідомляв, що не займається надання послуг перевезення таксі, його автомобіль не позначений відповідними знаками, що підтверджують надання ним послуг з перевезення пасажирів і він не перебуває в договірних стосунках з операторами таксі. Оцінюючи надані докази, суд обмежився загальними фразами та підійшов до розгляду справи формально.

До апеляційної скарги додано фотознімки автомобіля Toyota Prius д.н.з. НОМЕР_1 в різних ракурсах.

Також в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтоване тим, що про оскаржувану постанову дізнався випадково, коли став з`ясовувати через сайт судової влади, на яку дату у нього призначено судове засідання, після чого дізнався про оскаржуване рішення. Своєчасно подати апеляційну скаргу не міг, так як йому необхідно було отримати відповідну юридичну допомогу у юриста, а також враховуючи, що відповідно до вимог Закону України «Про мобілізацію» він займався поновленням своїх даних та проходив медичну комісію, що позбавило його можливості своєчасно подати апеляційну скаргу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підтримав.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

На а. с. 14 знаходиться заява про ознайомлення ОСОБА_1 з матеріалами справи 20 травня 2024 року та про ознайомлення з матеріалами справи в той же день.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Дана норма визначає строк, з якого починає обраховуватись десятиденний строк на апеляційне оскарження, тобто з наступного після дня винесення постанови.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження, які виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03).

Також, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України. (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13).

Судом встановлено, що постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. Враховуючи, що оскаржувану постанову було винесено 17 квітня 2024 року, а також враховуючи положення ст. 294 КУпАП, останнім днем для подачі апеляційної скарги є 29 квітня 2024 року (понеділок), однак фактично апеляційна скарга подана 20 червня 2024 року.

Разом із тим зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що при складанні протоколу працівником поліції зазначено номер телефону ОСОБА_1 , протокол останнім підписаний без застережень, по цьому ж номеру телефону суд повідомив ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи (а. с. 6). Із запису з боді-камери вбачається, що номер телефону внесено до протоколу працівником поліції за слів ОСОБА_1 .

З огляду на викладене суд відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо порушення його прав в зв`язку із неповідомленням його про розгляд справи.

Крім того, ОСОБА_1 , будучи обізнаним про те, що розгляд справи буде відбуватися Дніпровським районним судом м. Києва, в розумні інтервали часу мав вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 вказує, що не був повідомлений судом першої інстанції про час та місце розгляду справи, а після отримання копії постанови суду першої інстанції 20 травня 2024 року він звертався за отриманням професійної правничої допомоги адвоката та проходив медичну комісію, що позбавило його можливості своєчасно подати апеляційну скаргу.

Разом з тим, доказів звернення до адвоката за отриманням професійної правничої допомоги адвоката та проходження медичної комісії ОСОБА_1 не надано, а отже не доведено поважності причин нічим не обґрунтованого зволікання з поданням апеляційної скарги через місяць після ознайомлення з матеріалами справи.

Крім того, положення ст. 294 КУпАП пов`язують обчислення строку на оскарження з днем винесення постанови, а не з днем отримання її повного тексту, а, відтак, посилання на дату ознайомлення зі змістом постанови чи отримання копії оскаржуваної постанови не може бути достатньою підставою для поновлення строку на її оскарження.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 , наведені в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, не містять посилань на обставини, що об`єктивно унеможливили апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 17 квітня 2024 року у передбачений законом строк.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить висновку, що ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу із пропуском строку, визначеного ст. 289 та ч. 3 ст. 294 КУпАП і підстав для його поновлення, що були викликані поважними причинами не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.