ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1341/24 Справа № 233/701/24 Суддя у 1-й інстанції - Орчелота А. В. Суддя у 2-й інстанції - Круподеря Д. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Круподеря Д.О., секретаря Васюти О.О., особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в режимі відеоконференції, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 квітня 2024 року, щодо

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Ковалівка Іванківського району Київської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , якому роз`яснені права згідно ст.ст.10, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено судом першої інстанції, Водій ОСОБА_1 31 січня 2024 року о 09 годині 50 хвилин у м. Костянтинівка по вул. О. Тихого, буд. 298 керував транспортним засобом ВАЗ 21033, номерний знак НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремор пальців рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився. Від керування відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130КУпАП.

Постановою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 квітня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судові витрати.

З таким судовим рішенням не погодився ОСОБА_1 та оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити. На обґрунтування своїх вимог вказує, що суд першої інстанції належним чином не оцінив докази виконання ОСОБА_1 наказу командира, на підтвердження чого надані відповідні довідки. Зокрема, судом не враховано, що довідка від 02.02.2024 року підтверджує підготовку до передислокації військової частини, разом з цим, 31.01.2024 року йому надано завдання для підготовки вказаної передислокації, а будь-які затримки могли створити загрози для життя чи здоров`я особового складу. Вказує, що 31.01.2024 року під час зупинки його працівниками поліції, підрозділ все ще перебував в бойовій обстановці, а тому було важливо, щоб він якнайшвидше повернуся, що підтверджує необхідність оперативного виконання наказу заправки автомобіля.

Звертає увагу, що оцінка суду про спокійну та повільна поведінку, а тому й відсутність необхідності поспішати є хибною, оскільки спокійна поведінка вказувала на впевненість того, що він нічого не порушує, тим самим суд оцінив поведінку не на його користь та порушив презумпцію невинуватості.

Крім того, звертає увагу, що він є військовослужбовцем-сапером, а тому почервоніння очей і тремор пальців рук, якщо такі були, то могли бути зумовлені його професійною діяльністю та навантаженням, якого він зазнає, як військовослужбовець. Крім того, запах алкоголю з порожнини рота є суб`єктивною оцінкою та відеозаписом це не може бути підтверджено.

Судом не взяв до уваги показанням свідка ОСОБА_2 , який є його безпосереднім командиром, оскільки він, на думку суду є зацікавленою особою, однак не зазначено, яким чином притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності може призвести до негативних наслідків для командира. Крім того, свідок попереджений про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань та його пояснення підтвердженні іншими доказами у справі.

Наголошує, що суд першої інстанції помилково вважає, що ОСОБА_1 діяв не в стані крайньої необхідності, оскільки на території України діє воєнний стан, він є військовослужбовцем та виконував бойове завдання, за відсутності обставин перебування його в стані алкогольного сп`яніння.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, думку учасників судового розгляду, доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за ознакою відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 676046 від 31 січня 2024 року у сукупності з іншими доказами, зокрема копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №ЕНА1342751 від 31 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.121 КУпАП; відеозаписом, проведеним працівниками поліції, на якому зафіксовано як працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, як на місці зупинки, так і у медичному закладі, на що він відповів відмовою.

Крім того, судом першої інстанції допитаний свідок ОСОБА_3 , який показав, що він є безпосереднім командиром ОСОБА_1 та 31.01.2024 року він надав усний наказ ОСОБА_1 щодо підготовки автомобіля до маршу, зокрема заправити вказаний автомобіль паливом, оскільки з дня на день очікували бойове розпорядження командира військової частини щодо висування колони на марш з метою передислокації підрозділу.

Дослідивши матеріали справи, у апеляційного суду не викликає сумніву, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та після виявлення ознак алкогольного сп`яніння відмовився проходити відповідний огляд, що є обов`язковими ознаками інкримінованого адміністративного правопорушення та не заперечуються самим ОСОБА_1 .

Так, ОСОБА_1 , не заперечує факт керування ним транспортним засобом та факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, який законно запропонований поліцейськими, оскільки у останнього виявлені ознаки сп`яніння. Разом з цим, ОСОБА_1 в суді заявив, що діяв в умовах крайньої необхідності, виконуючи наказ командира.

Апеляційний суд зауважує, що наявність наказу підтверджена командиром та письмовими матеріалами справи, однак вказані дані не містять відомостей, що наказ, який отримав ОСОБА_1 31.01.2024 року о 08-20 годині, потребував термінового виконання, що б перешкоджало проходженню огляду на стан сп`яніння, з урахуванням наявності ознак такого сп`яніння. При цьому, під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не вказав на необхідність термінового виконання наказу, зазначене вказує, що обрана позиція ОСОБА_1 є способом захисту.

Ознаки сп`яніння поліцейським встановлюються з його внутрішнім переконанням, що є підставою для пропонування проходження огляду на стан сп`яніння, оспорювання встановлених ознак сп`яніння не передбачено законодавством України, а підтвердження чи спростування факту перебування особи в стані сп`яніння, доводиться лише проходженням відповідного огляду, від якого в даному випадку, відмовився водій ОСОБА_1 .

Отже, будь яких доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, як за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційному суду не надано.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для скасування постанови судді.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді постанову судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 квітня 2024 року, щодо ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченогоч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя