ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 675/941/24

Провадження № 33/4820/501/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Цугеля А.В., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Кучерука Т.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника Кучерука Т.М., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17 червня 2024,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

За постановою суду, 04 червня 2024 року о 00 год. 19 хв. в м. Ізяслав, по вул. Заславська, 1, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем «ВАЗ 210700-20», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на нагрудну цифрову камеру. Своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Кучерук Т.М., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що працівниками поліції не було дотримано усієї процедури законної зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . Щодо порушення встановленої комендантської години, то апелянт вказує на те, що ОСОБА_1 запізнився лише на 19 хв, однак враховуючи віддаленість міста з якого він вирушав, залізничний вокзал м.Шепетівка, така затримка стала вимушеною та не мала на меті прямого умислу у його порушенні. Переконує, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, однак наполягав на залученні двох свідків. Матеріали справи не містять направлення на проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 в медичній установі. Стверджує, що вживання алкоголю прямо заборонено ОСОБА_1 за станом здоров`я, що підтверджується медичними документами, а почервоніння обличчя стало наслідком нервових переживань під час складання стосовно нього протоколу. Крім того, поліцейські не могли відчути від ОСОБА_1 запах алкоголю, так як, останній, не виходив з автомобіля і спілкувався з ними із зачиненим вікном. ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом. Зазначає, що після складання протоколу ОСОБА_1 разом з дружиною поїхав до відділення швидкої допомоги в м.Ізяслав,для відібрання зразків крові на предмет встановлення відсутності алкоголю, однак йому у цьому було відмовлено, оскільки він прибув туди без правоохоронців. Звертає увагу, що у протоколі зазначено - керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, а у постанові суду першої інстанції вказано керував транспортним засобом - автомобілем із явними ознаками алкогольного сп`яніння. Окрім того, судом не було належним чином оцінено показання свідка (дружини) ОСОБА_1 , а також докази того, що ОСОБА_1 звертався на лінію 102 стосовно дій працівників поліції при складанні протоколу. Вважає, що під час розгляду справи місцевим судом зроблено передчасні висновки про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та безпідставно притягнено його до адміністративної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Кучерука Т.М., на підтримку поданої ним апеляційної скарги, з посиланням на її доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, уважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Зі змісту вказаної норми закону слідує, що проходження такого огляду є обов`язком водія, а не його правом.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Статтею 245 КУпАП України передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.

В суді першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, посилаючись на те, що 04.06.2024 був тверезий та близько початку 00 год керував автомобілем «ВАЗ» і був зупинений працівниками поліції по причині порушення комендантської години. Вважає дії працівників поліції по зупинці його транспортного засобу неправомірними, оскільки, на його думку, в Україні відсутні обмеження по комендантській годині. Разом з тим, не заперечив, що під час спілкування з поліцейськими, останні, пропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. Проте, від даної пропозиції він не відмовлявся, а вимагав від працівників поліції забезпечити присутність двох свідків для проходження даного огляду. Крім того, почервоніння обличчя пояснив тим, що він за станом здоров`я постійно приймає ліки (інгалятор) для пониження тиску.

Свідок ОСОБА_2 , яка є дружиною ОСОБА_1 , суду першої інстанції підтвердила пояснення свого чоловіка, оскільки безпосередньо перебувала в автомобілі, під час його зупинки та спілкуванні з працівниками поліції.

Разом з тим, такі показання ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_2 спростовуються дослідженими місцевим та апеляційним судом доказами.

Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №668141 від 04 червня 2024 року слідує, що ОСОБА_1 04.06.2024 року о 00 год. 19 хв. в м. Ізяслав по вул. Заславська, 1, керував транспортним засобом автомобілем «ВАЗ 210700-20», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, вина ОСОБА_1 повністю і об`єктивно доведена зібраними по справі доказами, а саме даними :

-акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів від 04.06.2024, згідно з яким ОСОБА_1 від проходження даного огляду відмовився;

-довідки Т.в.о. начальника Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області від 04.06.2024, відповідно до якої 03.06.2024 о 08 год наряду СРПП в складі поліцейського ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для попередження, виявлення або фіксування правопорушень, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху було видано відеотехніку, а саме: відеореєстратор YI Dashcam та нагрудну відеокамеру Camm Pro 1826, які перебувають на балансі ГУНП в Хмельницькій області та використовуються у службовій діяльності працівниками ВПД №2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області;

-розписки про роз`яснення прав і обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП та про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, від підпису у яких ОСОБА_1 відмовився.

У відповідності до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, місцевим судом та судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції

Із дослідженого судом першої та апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, який долучений до матеріалів справи, та якому суд першої інстанції дав належну оцінку, вбачається, що ОСОБА_1 , після зупинки його транспортного засобу, працівником поліції у зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння, у встановленому порядку, було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та в лікувальному закладі, на що ОСОБА_1 вказував, що пройде даний огляд лише з участю двох свідків. В подальшому, вказані пропозиції поліцейського неодноразово дублювалися, проте ОСОБА_1 наполягав на своєму, тому поліцейським, правомірно, його дії було розцінено, як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння та складено відповідний протокол про порушення останнім п. 2.5 ПДР України.

Досліджений відеозапис відображає всі елементи, які мають доказове значення для вирішення питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності п. 7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16.02.2021 року, який набув чинності 17.03.2021, внесено зміни до КУпАП, зокрема до ст. 266 КУпАП.

За ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на це апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, щодо обов`язкової участі двох свідків при проходженні чи відмові від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, оскільки, як вже зазначалось вище, диспозицією ст. 266 КУпАП визначено, що свідки залучаються лише у випадку неможливості фіксації технічними засобами відмови водія від проходження огляду у встановленому законом порядку. У даному випадку працівниками поліції, на місці зупинки транспортного засобу проводилася повна відеофіксація події, що виключає обов`язкову участь свідків.

У матеріалах справи відсутні, апелянтом, під час апеляційного розгляду, не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні твердження поданої апеляційної скарги є неприйнятними.

Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту про порушення поліцейськими порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такі доводи не спростовують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Є необґрунтованими доводи апелянта і про те, що поліцейські безпідставно зупинили транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 .

Так, указом Президента № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан. При введенні воєнного стану, застосовуються такі заходи правового режиму воєнного стану як комендантська година. Комендантська година (заборонений час) - це заборона військовою адміністрацією, в певний час доби і на певний час, перебувати на вулицях та в громадських місцях мешканцям населеного пункту, де встановлено Президентом України воєнний стан.

Контроль дотримання комендантської години мешканцями населеного пункту покладається військовим комендантом на спеціально виділені для цієї мети комендантські патрулі, до складу яких входять поліцейські Національної поліції України та військовослужбовці ЗС України та можуть залучатися військовослужбовці Національної гвардії України та державної прикордонної служби України.

У разі порушення комендантської години, комендантський патруль та правоохоронці можуть, серед іншого, зупиняти транспорт, перевіряти у громадян, у тому числі водіїв, документи, а в разі потреби, проводити огляд транспортних засобів, особистих речей та багажу.

Згідно з розпорядженням Хмельницької обласної військової адміністрації запроваджено комендантську годину на території Хмельницької області з 00 год 00 хв по 05 год 00 хв.

З матеріалів справи і відеозапису подій від 04.06.2024 року вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено о 00 годині 19 хвилин, тобто під час дії комендантської години, встановленої на території Хмельницької області, на час дії воєнного стану, під час дії якої діють відповідні обмеження, зокрема забороняється рух транспортних засобів, а відтак зупинка поліцейськими автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , під час дії комендантської години і перевірка його документів є законними.

Той факт, що порушення встановленої комендантської години є не значною, всього 19 хв, не впливає на правомірність зупинки, автомобіля, яким керував ОСОБА_1 .

Твердження апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки таке направлення видається, якщо особа погоджується проходити огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, однак, у даному випадку, ОСОБА_1 від проходження такого огляду ухилявся, що розцінено як відмову від проходження огляду.

З приводу доводів апеляційної скарги про те, що у протоколі зазначено - керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`янінні, а у постанові суду першої інстанції вказано керував транспортним засобом автомобілем із явними ознаками алкогольного сп`яніння, то слід зазначити, що суд першої інстанції допустився технічної описки, однак наведена описка суду не дає підстав для задоволення апеляційної скарги, в якій ставиться питання про скасування постанови із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, адже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена доказами, що містяться в матеріалах справи.

Наявність долучених у справі виписки епікризу та довідки військово-лікарської комісії не звільняє ОСОБА_1 від проходження запропонованого працівником поліції огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Щодо самостійного звернення ОСОБА_1 до відділення швидкої допомоги в м.Ізяслав з метою виявлення наявності алкоголю, апеляційний суд зазначає наступне. Частиною 4 статті 266 КУпАП встановлено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Відтак, медичні працівники обґрунтовано відмовили ОСОБА_1 у проведенні такого огляду, з підстав відсутності працівників правоохоронного органу.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що факт звернення ОСОБА_1 на лінію 102 та правомірність інших дій правоохоронців, окрім як дотримання процедури щодо складення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, у межах розгляду цієї справи, не є предметом цього апеляційного розгляду.

Всі інші доводи, наведені у апеляційній скарзі та в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисником, були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.

Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Суд обґрунтовано прийшов до висновку, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні цього адміністративного правопорушення, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.

Постанова судді місцевого суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення відповідає вимогам Закону, адміністративне стягнення за це правопорушення накладено в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для її скасування чи зміни немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17 червня 2024 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни, апеляційну скаргу захисника Кучерука Т.М. без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша