Справа №155/2003/24
Провадження №3/155/978/24
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.2024 м. Горохів

Суддя Горохівського районного суду Волинської області Санакаоєв Д.Т., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до з протоколу про адміністративне правопорушення 19.06.2024 року близько 13 год 00 хв ОСОБА_1 шляхом вільного доступу з будинку в АДРЕСА_1 здійснив дрібну крадіжку, а саме: викрав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A500» належного ОСОБА_2 , чим завдав матеріальних збитків на суму 643,33 грн, чим вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст.51 КУпАП.

ОСОБА_1 в судові засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього на адресу суду не надходили, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомленим про що в матеріалах справи наявні відповідні докази.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

ОСОБА_1 достовірно знаючи про наявність судового провадження відносно нього, судові засідання не з`являвся і не вжив жодних заходів для належної реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, а також положення ст.268 КУпАП, якою визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, з урахуванням того, що під час розгляду справи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП не передбачається обов`язкова присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають значення для розгляду справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 ст.51 КУпАП встановлено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Варто зауважити, що 18.07.2024 року був прийнятий Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», відповідно до якого у статтю 51 КУпАП були внесені зміни - було декриміналізовано крадіжки на суму меншу за 3028 гривень. Даний закон набрав чинності 09.08.2024 року.

Як вбачається із матеріалів справи постановою дізнавача СД ВП №2 (м. Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 21 листопада 2024 року виділені в окреме провадження матеріали по факту вчинення ОСОБА_1 дрібного викрадення чужого майна для вирішення питання про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.51 КУпАП.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності кваліфікуються за ч.1 ст.51 КУпАП, оскільки він своїми умисними діями вчинив дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки.

При цьому суд зауважує, що 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який діє на дату розгляду справи.

Згідно ст.8 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Інкриміноване в протоколі серії ВАД №969617 від 03.12.2024 правопорушення ОСОБА_1 вчинив 19.06.2024 року.

За таких підстав, дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати з урахування закону в редакції, яка діяла станом на 19.06.2024 року.

Диспозиція ч.1 ст.51 КУпАП (в редакції чинній станом на 19.06.2024 року) передбачає відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати. Викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.55 КУпАП не містять жодних доказів вчинення вказаного адміністративного правопорушення, оскільки відповідальність за вчинення такого настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. До матеріалів адміністративної справи не додано доказів.

Враховуючи те, що суд вправі розглянути справу про вчинення адміністративного правопорушення в межах і на підставі протоколу, яким особі фактично висунуте обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, суд самостійно не може визначати інші фактичні обставини, аніж ті, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення чи перекваліфіковувати дії особи, так як суд в такому випадку перебере на себе функції обвинувачення, що є неприпустимим, виходячи з положень ст.129 Конституції України.

Відповідно до ст.62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Отже, дії ОСОБА_1 не можуть бути кваліфіковані за ч.1 ст.51 КУпАП і це свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП, в його діях, що відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП має наслідком закриття провадження у справі.

Керуючись ст.247, 283,284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Горохівський районний суд Волинської області.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області Д.Т.Санакоєв