Справа № 462/4511/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 липня 2024 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Мруць І.С., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 ,

за ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 28.05.2024 року близько о 19 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив повторно протягом року домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї тітки ОСОБА_2 , а саме: виражався нецензурною лексикою, погрожував фізичною розправою, шарпав за руки та одяг, штовхав та порозкидав подушки по квартирі, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю потерпілій, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

У призначене судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

З огляду на строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП суд вважає, що слід вирішити справу у відсутності ОСОБА_1 та в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, що не суперечить правовим приписам ч.2 ст.268 КУпАП.

Відповідно до ч.1, ст.173-2 КУпАП передбачено відповідальність, за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Згідно ч.2, ст.173-2 КУпАП передбачено відповідальність, за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною ч.1, ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , раніше притягувався до адміністративної відповідальності 07.09.2023 р., 20.12.2023 р. за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, 17.03.2024 р., 05.04.2024 р. за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАД №225736 від 28.05.2024 року;

-копією заяви ОСОБА_2 від 28.05.2024 р.;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 28.05.2024 р.;

-копією термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_1 серія АА №341969;

-формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 28.05.2024 року, згідно якого визначено високий рівень небезпеки;

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Суд бере до уваги вказані вище докази та звертає увагу, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості та не навів докази, які б слугували підставою вважати його невинуватим у вчиненні правопорушення, не подав клопотань про витребування доказів, допит свідків тощо.

Враховуючи наведене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд відповідно до статті 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь вини, майновий стан,дію на території України на час вчинення адміністративного правопорушення воєнного стану, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 605 гривень 60 копійок судового збору.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом 10 днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: І.С. Мруць