ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/14336/24

Провадження № 33/4820/498/24

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А.

за участю секретаря судового засідання Жураківського В.А.

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2

представника потерпілої ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2024 року, якою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 154 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Відповідно до постанови судді, 27.04.2024 о 16.00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою м. Хмельницький, мікрорайон Книжківці, проїзд 8-й Заярний, 6, не забезпечив належне утримання собаки породи «Стаффорд», внаслідок чого собака вибігла на територію проїзду 8-го Заярного та збила з ніг ОСОБА_2 , заподіявши шкоду її здоров`ю. Такими діями ОСОБА_4 порушив правила утримання домашніх тварин, затверджених рішенням Хмельницької міської ради №6 від 15.06.2011, що є адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною 3 статті 154 КУпАП.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2024 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 154 КУпАП, та звільнено на підставі статті 22 КУпАП від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням. Провадження у справі закрито.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині звільнення ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності, потерпіла подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції у вказаній частині та накласти на ОСОБА_4 стягнення, передбачене санкцією частини 3 статті 154 КУпАП.

Потерпіла посилається на те, що це правопорушення не є малозначним, в результаті його вчинення вона отримала тілесні ушкодження, зазнала психологічних та моральних страждань. З її слів собака ОСОБА_4 здійснювала напад на людину не вперше. Звільнення правопорушника від будь-якої відповідальності з підстав малозначності не відповідає тяжкості вчиненого проступку та не призведе до позитивних змін у відношенні ОСОБА_4 до своїх обов`язків.

Суд неправильно оцінив позицію потерпілої щодо накладення на ОСОБА_4 стягнення, оскільки вона просила лише не конфісковувати собаку, а не повністю звільнити його від стягнення.

Також у поданій апеляційній скарзі потерпіла просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає його пропущеним.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 заперечив щодо доводів апеляційної скарги потерпілої, показав, що собака вибіг з подвір`я, він біг за ним, але собака встиг збити з ніг потерпілу. Він відшкодував збитки у розмірі, що зазначила потерпіла.

Потерпіла ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 просили суд задовольнити повністю вимоги апеляційної скарги. ОСОБА_2 вважає, що собака потребує ізоляції, вона не вперше накинулась на людину.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Щодо поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження

Відповідно до вимог частини 2 статті 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки вважає його пропущеним.

Відповідно до наданих матеріалів справи, постанова судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ухвалена 12 червня 2024 року, отже десятиденний строк подання апеляційної скарги на цю постанову закінчився 22 червня 2024 року, що припало на вихідний день. Водночас апелянт звернувся зі скаргою 24 червня 2024 року, тобто на наступний робочий день.

Чинні норми КУпАП не регулюють обчислення процесуальних строків у справах про адміністративні правопорушення, тому за аналогією користуємося правилами обчислення процесуальних строків у кримінальному провадженні, якими встановлено, що у разі якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день.

На підставі зазначеного вище, вважаю, що ОСОБА_2 не пропустила строк на апеляційне оскарження постанови судді, тому відсутня необхідність у його поновленні.

Щодо оскарження постанови по суті

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно вимог статей 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_4 27.04.2024 о 16:00 перебуваючи за адресою: м. Хмельницький, мікрорайон Книжківці, проїзд 8-й Заярний, 6, не забезпечив належне утримання собаки породи «Стаффорд», внаслідок чого собака вибігла на територію проїзду 8-го Заярного та збила з ніг ОСОБА_2 , заподіявши шкоду її здоров`ю. Суд визнав винним ОСОБА_4 у порушенні Правил утримання домашніх тварин, затверджених рішенням Хмельницької міської ради № 6 від 15.06.2011, що тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену частиною 3 статті 154 КУпАП.

На підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення суд послався на досліджені у судовому засіданні письмові докази: протокол про адміністративне правопорушення від 16.05.2024 (а/с 1), консультаційний висновок спеціаліста від 07.06.2024 (а/с 19), довідка з травмпункту № 148 від 27.04.2024 (а/с 20).

Частиною 3 статті 154 КУпАП передбачена відповідальність за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях), якщо ці дії спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.

Норма статті 154 КУпАП має загальний, неконкретизований зміст, лише називає та описує правопорушення, тобто є бланкетною, а отже для повного визначення ознак цього правопорушення є необхідність звернутися до інших нормативно-правових актів. Така конкретизація норми є вкрай необхідною для встановлення саме тих ознак, що мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

У протоколі про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 154 КУпАП, вказано, що останній порушив Правила утримання домашніх тварин, затверджених рішенням Хмельницької міської ради № 6 від 15.06.2011. Однак як у протоколі, так і у постанові суду не конкретизовано, який саме пункт (положення) цих Правил був порушений зі сторони ОСОБА_4 .

У свою чергу для сторони захисту, беручи до уваги відповідну практику ЄСПЛ, таке формулювання обвинувачення є неконкретизованим, а отже порушує право особи знати, у вчиненні якого правопорушення вона обвинувачується, а також право особи на ефективний захист і справедливий суд, що є істотним порушенням процесуальних вимог у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних і правових принципах, у тому числі закріплених у статті 62 Конституції України презумпції невинуватості. Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Також Законом України № 1684-ІХ від 15.07.2021 статтю 154 КУпАП було викладено в новій редакції та доповнено частиною третьою, що набрала чинності з 08.11.2021. Водночас ні цим Законом, ні будь-яким іншим, законодавцем не внесені відповідні зміни щодо компетенції органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 3 статті 154 КУпАП, і тому розгляд цієї категорії справ наразі чітко не віднесений до компетенції будь-якого органу.

Між тим звертаю увагу, що згідно з частиною 1 статті 257 КУпАП, протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний вирішити в тому числі і питання чи належить саме до його компетенції (підвідомчості) розгляд цієї справи.

Визначення підвідомчості справ про адміністративні правопорушення полягає у встановленні категорій справ, які уповноважений розглядати той чи інший уповноважений орган, та регулюється главою 17 КУпАП.

Статтею 221 КУпАП встановлено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядаються суддями районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів, у якому відсутнє посилання на частину 3 статті 154 КУпАП.

Відповідно до роз`яснень Європейського суду з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Положеннями КУпАП встановлені дуже чіткі вимоги щодо надання повноважень розгляду певної категорії справ про адміністративні правопорушення конкретному органу (посадовій особі), і такі правила підвідомчості є основоположними та носять імперативний характер, а не підлягають розширеному тлумаченню, застосуванню аналогії права чи закону, незалежно від будь-яких обставин, у тому числі й правових прогалин. В інакшому випадку суд перебиратиме на себе повноваження законодавчої гілки влади, що є недопустимим у правовій державі та призведе до прямого порушення принципу верховенства права.

На підставі вищевикладеного, вважаю, що як у Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, так й у Хмельницького апеляційного суду відсутні підстави для розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 за частиною 3 статті 154 КУпАП. Суддя суду першої інстанції не надав належної оцінки вказаним обставинам, не перевірив чи належить до його компетенції розгляд цієї справи та розглянув її по суті з порушенням правил підвідомчості.

Тож, з урахуванням зазначених недоліків складеного уповноваженими особами протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 вважаю за необхідне повернути матеріали справи про адміністративне правопорушення до Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області для належного оформлення та направлення за підвідомчістю відповідно до статті 213 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2024 року, якою ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 154 КУпАП, та звільнений на підставі статті 22 КУпАП від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, скасувати.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 за частиною 3 статті 154 КУпАП повернути до Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області для належного оформлення та направлення за підвідомчістю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя