Справа № 466/3591/24 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 33/811/1012/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Куць Володимира Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Куць Володимира Васильовича на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 10 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5 (п`ять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 85 (вісімдесят п`ять гривень) в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень шістдесят коп.).

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, а саме, директором ТзОВ ВКФ «Пліт», вчинив порушення ведення податкового та бухгалтерського обліку, що призвело до заниження податку на прибуток за 4кв. 2020року та заниження ПДВ за грудень 2020 року, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Куць Володимир Васильович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Також апелянт в апеляційній скарзі заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, при цьому зазначає, що ОСОБА_1 дізнався лише 26 квітня 2024 року про накладене на нього адміністративне стягнення з Єдиного реєстру судових рішень, що 25 квітня 2024 року у справі № 466/3591/24 надіслано для оприлюднення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржувана постанова прийнята через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, а висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи.

Вказує, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-3 КУпАП.

Заслухавши виступ захисника адвоката Куць В.В., пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Поважність причин пропуску апелянтом строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк необхідно поновити.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 9 КУпАП України встановлено, що адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, як що ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 163-1 КУпАП встановлено відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Обов`язковим елементом об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, що відмежовує вказані діяння від кримінально-караних, є заподіяння шкоди у відповідному розмірі.

У примітці до статті 212 КК України, яка встановлює кримінальну відповідальність за ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), зазначено, що під значним розміром коштів слід розуміти суми податків, зборів і інших обов`язкових платежів, які в три тисячі і більше разів перевищують установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян, під великим розміром коштів слід розуміти суми податків, зборів і інших обов`язкових платежів, які в п`ять тисяч і більше разів перевищують установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян, під особливо великим розміром коштів слід розуміти суми податків, зборів, інших обов`язкових платежів, які в сім тисяч і більше разів перевищують установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Місцевим судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ГУ ЛВ № 279 від 27.03.2024, актом від 27.03.2024 №12646/13-01-0705/22339868, які наявні в матеріалах справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГУ ЛВ № 279 від 27.03.2024, ОСОБА_1 , директор ТзОВ ВКФ Пліт вчинив правопорушення ведення бухгалтерського і податкового обліку, чим порушено п. 134-1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI (зі змінами і доповненнями); п.6, п.7, п.17 П(С)БО-16 Витрати; п.198.1, п. 198.6, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI із змінами і доповненнями, що призвело до зниження податку на прибуток за 4 кв. 2020 р. та заниження ПДВ за грудень 2020 року, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

За результатами документальної позапланової перевірки ТзОВ ВКФ Пліт складено акт від 27.03.2024 № 12646/13-01-0705/22339868. Згідно висновку акту перевірки ТзОВ ВКФ Пліт, перевіркою встановлено правопорушення ТзОВ ВКФ Пліт, а саме: п. 134.1, ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами і доповненнями); п.6, п.7, п.11 Наказу Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 за № 27/4248 Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 Витрати (із змінами і доповненнями), в результаті чого підприємством знижено податок на прибуток всього у сумі 408 730 грн за 4 кв 2020 року.

Оцінюючи вищенаведені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Щодо доводів захисника про те, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені ст. 268 КУпАП права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, оскільки справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , то слід зазначити, що при розгляді справи в суді апеляційної інстанції таке право відновлено шляхом прийняття до провадження апеляційної скарги, та надання можливості подачі пояснень, клопотань та доповнень, разом з тим, ОСОБА_1 та його захисником не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Покликання захисника в апеляційній скарзі про те, що постанова суду першої інстанції прийнята через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, а висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються наведеними вище доказами.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

поновити захиснику особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Куць Володимиру Васильовичу, строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 10 квітня 2024 року.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 10 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Куць Володимира Васильовича - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк