Справа №345/3586/24
Провадження № 3/345/1030/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2024 року м.Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Сухарник І.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, жителя АДРЕСА_1 , який працює на заводі «Імператив», громадянина України, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

встановив:

12.06.2024 поліцейським ДОП Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 580540, згідно якого 24.05.2024 в 21.30 год. ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 вчинив психологічне насильство в сім`ї відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме виражався нецензурною лайкою, образливо чіплявся, намагався спричинити тілесні ушкодження та своїми діями завдав їй морального та психологічного болю.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

17.07.2024 захисником ОСОБА_1 адвокатом Ніколенком Б.О. подано клопотання про закриття провадження у справі, в якому зазначає, що що провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУАП з огляду на наступне. Матеріали справи не містять належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 , оскільки: ОСОБА_1 не вчиняв домашнього насильство, а мав місце лише побутовий конфлікт; через відсутність форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства термінові заборонні приписи складені безпідставно; термінові заборонні приписи в матеріалах справи містять закреслення та виправлення та відрізняються від перших примірників таких приписів; приписи не містять ступінь споріднення осіб; потерпіла, зазначена в протоколі, відрізняється від постраждалих, зазначених в приписах; протокол про адміністративне правопорушення складено з пропуском 24-ти годинного часу для його складання; пояснення ОСОБА_3 отримані з порушення процесуального законодавства та спростовані довідкою психолога, а також ОСОБА_3 не зазначена в якості свідка в протоколі; в протоколі вказано неіснуючий вид домашнього насильства. Таким чином кожен наступний доказ зібраний з порушенням законодавства, що призводить до того, що жодний доказ не може бути належним та допустимим.

Щодо конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , то захисник зазначає, що між сторонами існує тривалий конфлікт родини щодо різних поглядів, сторони перебувають на передсудовій стадії розлучення. 24.05.2024 був побутовий конфлікт, який ОСОБА_4 сприйняла за домашнє насильство. Проте наявність конфлікту не є тотожнім поняттям до домашнього насильства. Факт сварок і непорозумінь між подружжям на побутовому ґрунті свідчить про наявність конфлікту між подружжям та не підтверджує факту вчинення заінтересованою особою домашнього насильства.

У зв`язку з цим просить закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення № 345/3586/24 відносно ОСОБА_1 за ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні, після роз`яснення ст. 271 КУпАП, просив про закриття провадження у справі з підстав, зазначених в заяві.

В судовому засіданні ОСОБА_1 після роз`яснення ст. 268 КУпАП вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що не вчиняв домашнього насильства відносно дружини.

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилася, хоча викликалася до суду у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, приходжу до наступних висновків.

Так, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 580540 від 12.06.2024 вбачається, що 24.05.2024 в 21.30 год. ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 вчинив психологічне насильство в сім`ї відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме виражався нецензурною лайкою, образливо чіплявся, намагався спричинити тілесні ушкодження та своїми діями завдав їй морального та психологічного болю. Про наявність свідків даного правопорушення в протоколі не зазначено. (а.с.1).

Разом з тим суд не бере до уваги даний протокол про адміністративне правопорушення серії на підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні домашнього насильства відносно ОСОБА_2 , оскільки, незважаючи на те, що у КУпАП протокол про правопорушення віднесений до виду доказів вини правопорушника, суд вважає, що це суперечить принципу верховенства права і протокол не може бути доказом вини особи, а лише являється актом адміністративного звинувачення.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 580540 від 12.06.2024 складено на підставі заяви ОСОБА_2 про вчинення її чоловіком ОСОБА_1 домашнього насильства відносно неї (а.с.7, 10). Це підтверджено також рапортом працівника поліції від 25.05.2024, в якому зазначено, що ОСОБА_2 звернулася з письмовою заявою, в якій просить прийняти міри до її чоловіка, який вчинив домашнє насильство відносно неї (а.с.5).

Однак, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча викликалася до суду у встановленому законом порядку.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що всупереч вимогам ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено з пропуском 24-х годинного терміну для складання протоколу. Так, конфлікт між подружжям Рейн стався 24.05.2024. Особу ОСОБА_1 органом поліції встановлено 25.05.2025, що підтверджується наявними в матеріалах провадження копіями термінових заборонних приписів від 25.05.2024, де в графі «особу встановлено» зазначено реквізити водійського посвідчення, на підставі котрого ОСОБА_1 було ідентифіковано (а.с.2-4). Натомість протокол про адміністративне правопорушення на бланку серії ВАД № 580540 складено лише 12.06.2024, тобто через 18 днів після встановлення особи. При цьому, будь-яких випадків відстрочення моменту складання протоколу чинним законодавством не передбачено.

Протокол про адміністративне правопорушення від 12.06.2024 на бланку серії ВАД № 580540 та термінові заборонні приписи від 25.05.2024 на бланках серії АА № 409801, 409802, 409803 містять розбіжності щодо потерпілих. Зокрема, у вище вказаному протоколі в якості потерпілої вказана лише одна особа, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; у термінових заборонних приписах вказані наступні постраждалі: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (бланк серії НОМЕР_1 ), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (банк серії НОМЕР_2 ), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Маються й інші розбіжності між даними протоколу про адміністративне правопорушення від 12.06.2024 на бланку серії ВАД № 580540 та терміновими заборонними приписами від 25.05.2024 на бланках серії АА № 409801, 409802, 409803. Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення від 12.06.2024 на бланку серії ВАД № 580540 вказано дату народження ОСОБА_1 31.01.1985, хоча у примірниках термінових заборонних приписів правопорушника (які додано захисником до клопотання) від 25.05.2024 на бланках серії АА № 409801, 409802, 409803 вказано дату народження ОСОБА_1 24.05.1985 (додатки №1-3). У копіях вказаних термінових заборонних приписах, що містяться в матеріалах провадження, вказані наступні дати народження ОСОБА_8 : 34.01.1985 (на бланку серії АА № 409801); 31.05.1985 (на бланку серії НОМЕР_2 ); 34.01.1985 (на бланку серії НОМЕР_3 ).

Крім того, відомості щодо дати народження ОСОБА_1 , що зазначені у вище вказаних приписах, містять закреслення та виправлення (у примірниках, долучених до протоколу). Це суперечить вимогам п.7 та п.8 Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника, затвердженого наказом МВС України від 01.08.2018 № 654, а саме в п.7 передбачено, що усі реквізити припису заповнюються державною мовою, розбірливим почерком, чорнилом чорного або синього кольору. У разі якщо особа, щодо якої виноситься припис, не володіє українською мовою, припис складається за участю перекладача. В п.8 зазначено, що не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до припису, а також унесення додаткових записів після того, як припис підписано постраждалою особою (її представником), свідком(ами) (за наявності) та кривдником. У разі допущення порушень при оформленні припису його заповнений бланк вважається зіпсованим.

В силу приписів п.8 вказаного вище Порядку такі бланки вважаться зіпсованими.

Також всупереч вимогам Порядку у тимчасових заборонних приписах не вказано ступінь споріднення між ОСОБА_1 та особами, котрих орган поліції визнав як потерпілими. А таких осіб як ОСОБА_1 та ОСОБА_7 25.06.2017 орган поліції в приписі на бланку серії АА № 409803 визнав як подружжя, зробивши відповідну відмітку, хоча таке твердження є явно хибним. У свою чергу, приписами ч.2 ст.3 Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено вичерпний перелік осіб (на підставі споріднення), на котрих розповсюджується дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству. Відсутність споріднення між особами виключає об`єктивну сторону домашнього насильства.

У порушення п.11 розділу ІІ Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України та МВС України від 13.03.2019 № 369/180 до матеріалів не долучені форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства. Відсутність таких затверджених форм нівелює складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Звинувачення відносно ОСОБА_1 ґрунтуються на поясненнях ОСОБА_4 , жодних свідків в графі «свідки» в протоколі про адміністративне правопорушення на бланку серії АА № 580540 не вказані. Відсутність свідків унеможливлює використання як доказ будь-яких інших пояснень третіх осіб. Крім того, пояснення неповнолітньої дитини ОСОБА_3 (а.с.8) є недопустимим доказом в провадженні з огляду на наступне. Так, процедура опитування/допиту малолітніх осіб не врегульована нормами КУпАП. За аналогією закону доцільно звернутись до норм КПК України. Приписами ч.1 ст.226 КПК України встановлено, що допит малолітньої особи проводиться у присутності законного представника, педагога або психолога, а за необхідності лікаря. З пояснень ОСОБА_3 від 28.05.2024 вбачається, що її опитав працівник поліції. Педагог та психолог були відсутні під час опитування малолітньої особи. В силу положень ст. 86 КПК України такий доказ вважається недопустимим.

Крім того, з довідки психолога ОСОБА_9 вбачається, що ОСОБА_10 наслідує стиль поведінки матері, стиль її спілкування, а надані покази в поліції не відповідають фактичним обставинам у тому числі й через те, що дитина переказує слова матері (а.с.40-41).А тому покази дитини не можна брати за доказ. Довідку складено психологом, внесеним в Реєстр щодо залучення психологів до кримінальних проваджень за участю малолітніх, неповнолітніх осіб через регіональні/міжрегіональні центри з надання безоплатної правничої допомоги відповідно до наказу Міністерства юстиції України, Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального прокурора від 07.02.2023 № 493/5/67/32 (а.с.42).

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Таким чином, враховуючи, що до матеріалів справи не долучено жодних доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, з урахуванням вимог ст. 62 Конституції України та ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, суддя тлумачить сумніви щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на її користь.

При цьому суд позбавлений законодавчо встановленої можливості самостійно збирати докази, перетворюючись на орган обвинувачення. Всі докази мали бути зібраними в силу ч.2 ст.251 та ст.255 КУАП органами поліції. А тому вважаю за неможливе направлення в даному провадженні на доопрацювання в орган поліції протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що до матеріалів справи не долучено жодних доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, з урахуванням вимог ст.62 Конституції України та ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, суддя тлумачить сумніви щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на її користь.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, суддя дійшов висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 283-285 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя