Номер провадження: 33/813/1709/24
Номер справи місцевого суду: 505/373/23
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 505/373/23

Номер провадження: 33/813/1709/24

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- за участю секретаря судового засідання Губара Д.В.,

Особи, які прийняли участь у розгляді справи:

- особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

- захисник адвокат Морозов Вадим Юрійович,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Морозова Вадима Юрійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі - 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі - 605,60 грн..

Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, 29 січня 2023 року о 16 годині 40 хвилині на польовій дорозі в напрямку с. Вестерничани - с. Коси Подільського району Одеської області ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння (різких запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя та очей). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладених обставин, співробітником поліції складено протокол серії ААД № 067410 від 29.01.2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Морозов Вадим Юрійович, діючий в інтересах ОСОБА_1 , зазначає, що оскаржувана постанова винесена при невідповідності висновків, викладених в постанові суду, обставинам справи, з порушенням норм діючого законодавства. Посилається на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а знаходився поруч із ним, двигун автомобіля був не заведений. Факт керування транспортним засобом відсутній на відеозапису. Не була дотримана процедура огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції відмовили у проходженні огляду в медичному закладі. При складанні протоколу працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права, не було залучено свідків. У протоколі не зазначено модель, номер прибору, яким здійснювалась відеофіксація, невідомо чи сертифікований цей прилад в Україні. Відсутній повний відеозапис з нагрудних камер поліцейських. Відсутня інформація чи притягувався раніше ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, чи отримував посвідчення водія. Направлення на огляд було оформлено до фіксування та виявлення правопорушення. Судом не враховано практику ЄСПЛ щодо заборони суду збирати докази, застосування принципу доведення вини «поза розумним сумнівом» та принципу отруєного дерева.

Посилаючись на такі доводи, адвокат Морозов Вадим Юрійович, діючий в інтересах ОСОБА_1 , просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи винуватість, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що в діях останнього вбачається порушення вимог п. 2.5 ПДР.

Вказані обставини підтверджені належними та допустимими доказами, а саме:

- відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 067410 від 29.01.2024 про те, що 29 січня 2023 року о 16 годині 40 хвилині на польовій дорозі в напрямку с. Вестерничани - с. Коси Подільського району Одеської області ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різких запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя та очей). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки чи у лікарні відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від пояснень ОСОБА_1 відмовився, при цьому зазначив, що машин стояла біля дороги, не було навіть ключів зажигання (а. с. 2);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння (а. с. 7);

- відеофіксацією, яка міститься в матеріалах справи на компакт-диску (а. с. 12).

Надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.

Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я і складено протокол про адміністративне правопорушення, з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключного національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі «будь-які фактичні дані».

Суд надає оцінку всім дослідженим у справі доказам в цілому та у їх взаємозв`язку

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_1 про те, що матеріали справи не містять відомостей, які б підтверджували здійснення ним керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння спростовуються наявним відеозаписом. На відеозаписі зафіксовано, як 29:01:2023 року о 16:51:24 поліцейські їдуть на службовому автомобілі, з`їзжають на польову дорогу, спереду справа по половій дорозі їде сірий автомобіль, який о 16:51:39 під`їжджає до лісо полоси, продовжує рух вздовж лісо полоси, о 16:51:45 загоряються ліва та права лампочки сигналу стоп, в цей час біля автомобіля ще нікого не має. Через деякий час з автомобіля виходить чоловік, після чого до автомобіля під`їжджають поліцейські і починаються спілкуватися із ОСОБА_1 , який заперечує керування автомобілем.

О 16:55:10 ОСОБА_1 розмовляє з Вадимом (у судовому засіданні було з`ясовано, що це був адвокат Морозов Вадим Юрійович) та зазначає, що він був в автомобілі один. О 17:05:28 розмовляє по телефону з братом ОСОБА_2 і пояснює куди треба під`їхати: «…тут біля телевишки… після переїзду направо…треба забрати машину…». О 17:17:12 ОСОБА_1 повідомляє поліцейським, що зараз приїде брат та забере машину. У проміжок часу з 17:19: 17 по 17:24:56 на відео зафіксовано як з`являється брат ОСОБА_2 , якому ОСОБА_1 передає ключі від автомобіля (хоча раніше на відеозаписі він зазначає, що не мав ключів від автомобіля), щоб той забрав автомобіль.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що протягом усього часу відеофіксації у присутності брата ОСОБА_1 останній не повідомив поліцейським, що саме він керував автомобілем, від`їхав за пальним, а потім повернувся.

Наявний у справі відеозапис, містить фіксацію подій в обсязі, який надає підстави вважати встановленим факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .. Тому, доводи ОСОБА_1 проте, що машиною керував не він, а його брат є неспроможними, тому що спростовуються наявним відеозаписом.

Апеляційний суд вважає, що зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які мають істотне значення для розгляду даної справи та має достатньо високу інформативність, наявна в ньому інформація має безсторонній характер. З відеозапису вбачається узгодженість відображеної в ньому інформації з обставинами вчинення адміністративного правопорушення, що зазначені в протоколі. Відеозапис є достатньо інформативним, апеляційний суд його приймає його як належний та допустимий доказ у справі.

Відомості, які містяться на відеозапису апелянтом не спростовані.

Виходячи з вищевказаного, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі не зазначено модель, номер прибору, яким здійснювалась відеофіксація, невідомо чи сертифікований цей прилад в Україні. Відсутній повний відеозапис з нагрудних камер поліцейських.

Доводи апелянта про те, що не була дотримана процедура огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції відмовили у проходженні огляду в медичному закладі, спростовуються відеозаписом, з якого вбачається, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою технічних засобів або у медичному закладі, на що ОСОБА_1 не погодився. ОСОБА_1 не вимагав доставити його до лікарні для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не залучили свідків є неспроможними, оскільки у випадку здійснення відеофіксації залучення свідків не вимагається (ч. 2 ст. 266 КУпАП).

Доводи апелянта про відсутність інформації чи отримував він посвідчення водія спростовуються наявною у справі довідкою про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 , термін дії з 06.03.2020 р. по 06.03.2050, із зазначенням відповідних категорій (а. с. 5).

Апеляційний суд відхиляє довід апеляційної скарги про відсутність відомостей про те, чи притягувався раніше ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, тих підстав, що: - по-перше, не спростовано складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП; - по-друге, суд розглядає справу в межах пред`явленого обвинувачення.

Не підтверджуються наявними у справі доказами доводи апелянта про те, що направлення на огляд було оформлено до фіксування та виявлення правопорушення.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в їх сукупності не містять посилань на нові факти, які б вказували на незаконність винесеної постанови суду першої інстанції та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини по справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність доводів апеляційної скарги. Вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, підстави для скасування або зміни постанови суду відсутні.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Морозова Вадима Юрійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А. П. Заїкін