П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2024 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Сорока М.Р., за участю секретаря судового засідання Яковенко А.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , представника ОСОБА_1 - адвоката Бикова Д.О., свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , тренер-викладач ВФСТ «Колос», ФОП

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Водій ОСОБА_1 10.12.2023 року о 15 год. 56 хв. в м.Сумах, по вул.Харківська, в районі будинку 4 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за згодою ОСОБА_1 за допомогою технічного приладу газоаналізатор Alcotеst Drager 7510, прилад ARLM -0322 що підтверджується тестом № 184 від 10.12.2023 року з позитивним результатом якого 2,30 проміле ОСОБА_1 був згоден, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. За даним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 618645.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав, пояснив, що дійсно був у стані алкогольного сп`яніння, однак автомобілем не керував, скористався послугами «»тверезого водія., який на час приїзду екіпажу ДСО на патрульної поліції відійшов по своїм справам. Також пояснив, що під час руху сидів біля водія на псажирському місці, потім він пересів на місце водія, а інший пасажир сів на його місце і в цей час ДСО постукали у вікно.

Адвокат Биков Д.О. підтримав подані письмові заперечення та просив закрити провадження у справі, оскільки факту керування т/з ОСОБА_1 не доведено, перевірка документів управлінням охорони в Сумській області відбувалася безпідставно, водію не було вручено направлення та воно не долучено до матералів справи.

Заслухавши учасників та дослідивши адміністративні матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи завдано матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до Глави 20 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначено як захід забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення.

При цьому, порядок проведення такого огляду врегульований: ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. № 1103, якою затверджено Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Порядок).

Матеріали справи дають підстави стверджувати про те, що поліцейським було дотримано норми чинного законодавства під час проведення огляду на стан сп`яніння, а саме: вимоги ст. 266 КУпАП та Порядку.

Провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, підтверджується зібраними матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 1), результатом тестування газоаналізатор Alcotеst Drager 7510, прилад ARLM -0322 (а.с. 2), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, проведеного поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 7510», згідно якого ОСОБА_1 погодився з результатом огляду 2,30 проміле, в якому також зафіксовано ознаки виявлені поліцейським на місці зупинки: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці (а.с. 3); довідкою старшого інспектора з відділу АП УПП в Сумській області Лєонової Д. про те, що ОСОБА_1 не притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП протягом року та має посвідчення водія (а.с. 5), відеозаписом з нагрудних камер поліцейських (а.с. 7).

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису на оптичному носії даних переконливо та в достатній мірі підтверджені обставини, викладені в протоколі, виконання працівниками поліції вимог КУпАП при їх складанні та дотримання процедури при виявленні у водія ознак сп`яніння та з результатами тестування ОСОБА_1 був згоден, зазначив що вину визнає, та хотів переставити автомобіль.

В судовому засідання були допитані за клопотанням сторони захисту свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Так, свідок ОСОБА_2 пояснив, що також був пасажиром т/з разом з ОСОБА_1 , який автомобілем в той день не керував, їх возив тверезий водій, а Любіч спав. Свідок зазначив, що з місця події відходив до магазину, тому деяких подій міг не бачити.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що йому зателефонував Любіч та попросив повозити його та друзів, зупинялись біля ТРЦ Мануфактури та далі біля магазину. Потім йому потрібно було відійти по своїм справам на годину-півтори, після чого повернувся та розвіз всіх по домівках.

Суд ставиться критично до показів свідків, оскільки жоден з них не був постійно присутній на місці події та не може заперечувати факту керування т/з Любічем в час їх відсутності.

Водночас, покази свідків спростовуються як відеозаписом так і поясненнями самого ОСОБА_1 , зафіксованими на відеозаписі.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У постанові від 20 лютого 2019 по справі №404/4467/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі.

Так, на відеофайлах 2023_1210_155659_0700499_700499_0005, 2023_1210_155718_0700509_700509_0006 вбачається, що ОСОБА_1 привів двигун в дію та здійснив рух назад.

Крім того, під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не лише жодного разу не заперечив фату керування, але й неодноразово та однозначно вказував, що хотів переставить автомобіль та перегнав т/з від магазину у двір.

У зв`язку з викладеним, дослідивши зібрані докази в їх сукупності, вважаю, що позицію сторони захисту, обрана в судовому засіданні щодо нездійснення керування автомобілем спростована відеозаписами, якими зафіксовано рух транспортного засобу, та відеозаписами, на яких ОСОБА_1 дає пояснення, що він змінив місце паркування автомобіля та розуміє, що винен.

Доводи щодо відсутності законних підстав для перевірки документів співробітниками ДСО у ОСОБА_1 по-перше є безпідставними з огляду на завдання, які покладені на управління поліції охорони та їх повноваження (а.с.30-32), а по друге, такою перевіркою документів не зібрані будь-які докази, які б впливали на встановлення вини ОСОБА_1 та наслідком притягнення його до відповідальності не є перевірка документів у водія неуповноваженою особою.

Відтак, жодних обставин чи фактів, які б давали підстави не довіряти наведеним доказам чи фактичним даним, що в них містяться у суду не має, тому факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння суд вважає доведеним.

Враховуючи положення статті 33 КУпАП при накладенні стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а також те, що відповідно до відомостей інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» у ОСОБА_1 є посвідчення водія, вважаю за необхідне застосувати до правопорушника стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з правопорушника необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», ст. 33, ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 283, ст. 284 КУпАП, ч.4 ст. 53 КК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

У відповідності із ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається в порядку примусового виконання та з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605,60 гривень.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-денного строку до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя М.Р.Сорока