Справа №150/402/24
Провадження по справі №3/150/210/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року с. Мазурівка

Суддя Чернівецького районного суду Вінницької області Цимбалюк Л.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Могилів Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

мешканця

АДРЕСА_1 (адреса реєстрації збігається із адресою

місця проживання), громадянина України, непрацюючого

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

24.06.2024 працівниками поліції встановлено, що ОСОБА_1 , мешканець АДРЕСА_1 , ухилився від виконання батьківських обов`язків передбачених законодавством щодо виховання неповнолітніх синів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: не забезпечив належні умови проживання дітей.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП ОСОБА_1 визнав повністю. Зауважив, що на даний час намагається виправити становище з метою належного виконання батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітніх дітей.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №422733, складеним 24.06.2024 інспектором ЮП СП Могилів Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Кирильчук М.В.; актом відвідування сім`ї ОСОБА_1 від 24.06.2024, відповідно до якого під час відвідування було зафіксовано, що батьком не створено належних умов для проживання та навчання дітей.

Конституцією України та Сімейним кодексом України визначено, що батьки зобовязані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоровя, фізичний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001, №2402-III, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоровя, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом (ст.245 КУпАП).

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 7 КУАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самими правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

Враховуючи характер вчиненого правопорушення: відсутність тяжких наслідків, беручи до уваги особу правопорушника, зокрема те, що він у судове засідання за викликом суду з`явився, вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав, розповів про всі обставини правопорушення, у вчиненому щиро кається, в подальшому обіцяє належним чином виконувати свої обов`язки, повністю переосмислив свої вчинки, що можуть негативно відобразитися на подальшому вихованні дитини, крім того, застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу та стягнення судового збору поставить сім`ю в скрутне матеріальне становище, оскільки, останній ніде не працює, а тому, керуючись законом та правосвідомістю, ґрунтуючись на засадах справедливості та виваженості, в силу статті 22 КпАП України приходжу до висновку, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення є малозначним, у зв`язку з чим, згідно з ст.22 КУпАП, суд звільняє його від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП та вважає за необхідне обмежитись усним зауваженням, чого буде достатньо для забезпечення виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень.

На підставі наведеного, керуючись ст.22, ст.ст. 280, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП за малозначністю.

У відповідності до ст.22 КУпАП оголосити ОСОБА_4 усне зауваження.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП відносно ОСОБА_4 закрити, у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення.

Постанова може бути оскаржена згідно статей 287-289 КпАП України особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати дану справу.

СУДДЯ: Л.П. ЦИМБАЛЮК