ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/807/392/24 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кравчуна Д.В. (в режимі відеоконференції), розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Кравчуна Д.В. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 8 січня 2024 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , на посаді солдата, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000, 00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 20.11.2023 року о 05.20 годині в м. Запоріжжя по вул. Олексія Поради, біля буд. 20 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21061», номерний знак НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6810». Результат позитивний 0,28 ‰. Тест 2685. З результатом згоден. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Кравчун Д.С., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій зазначив, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи, отже підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що суд допустив спрощений підхід до розгляду справи, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події.

Посилається на те, що докази викладені в постанові, про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи, фактичних обставинах та у своїй сукупності не дають підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував стані алкогольного сп`яніння, а тому і обов`язку проходження огляду на стан сп`яніння у останнього не виникало.

Крім того зазначає, що суд виніс постанову за відсутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чим порушив права ОСОБА_1 , передбачені законом.

Окрім вимог щодо скасування даної постанови, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність причини його пропуску.

Клопотання обґрунтовує тим, що про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не було відомо, оскільки суд розглянув справу за його відсутністю. Отже, вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, ним пропущений з поважних причин.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 8 січня 2024 року відносно ОСОБА_1 , постанову суду скасувати, провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП апеляційна скарга на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

Так, матеріали провадження не містять відомостей на спростування тверджень адвоката Кравчуна Д.В. з приводу розгляду справи за відсутністю ОСОБА_1 .

Суддя апеляційного суду, враховуючи вказане, дійшов до висновку, що ОСОБА_1 за таких обставин пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин, а відтак цей строк підлягає поновленню.

23 травня 2024 року до апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги від адвоката Кравчуна Д.В. в яких він зазначив, що з матеріалів справи та відеозапису вбачається безпідставна зупинка транспортного засобу, причина якої жодним чином не пояснюється. Не зафіксовано відеозаписом і факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Звертає увагу суду, що співробітники поліції прямо звинувачують ОСОБА_1 щодо його знаходження в стані алкогольного сп`яніння, але жодних ознак алкогольного сп`яніння поліції не називають.

Зазначив, що враховуючи вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_2 повітрі, який на 0,08% перевищував допустиму норму, встановлену Інструкцією, можна прийти до висновку, що порушення ПДР, яке допущено ОСОБА_1 хоча формально і містить ознаки складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак з його фактичних обставин, а саме акту огляду, показник якого становить 0,28%, та те що ОСОБА_1 раніше не притягався до адміністративної відповідальності, а також те, що ним не були вчиненні інші порушення вимог ПДР України, суворість стягнення в порівнянні з інкримінованим правопорушенням, відсутність наслідків правопорушення, що становлять велику суспільну небезпеку, відсутність шкоди державним або суспільним інтересам, вказує на те, що правопорушення є малозначним, що дає підстави з урахуванням ст. 22 КУпАП для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Крім того, 23 травня 2024 року адвокатом Кравчуном Д.В. скеровані до апеляційного суду клопотання про проведення експертизи з технічного дослідження матеріалів звукозапису та клопотання про витребування з УПП в Запорізькій області ДПП повного відеозапису, який доданий до матеріалів справи.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, присутність його захисника адвоката Кравчуна Д.В., який зазначив про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 , суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

У судовому засідання апеляційного суду, адвокат Кравчун Д.В. підтримав апеляційну скаргу з доповненнями та клопотання про проведення експертизи з технічного дослідження матеріалів звукозапису та клопотання про витребування з УПП в Запорізькій області ДПП повного відеозапису, який доданий до матеріалів справи. Зазначив, що суд допустив спрощений підхід при розгляді справи. Підстави для зупинки транспортного засобу у працівників поліції були відсутні, автомобіль не здійснював рух. Крім того вважає, що оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, то його огляд повинен був проводитися не працівниками поліції, а уповноваженою особою ВСП.

Щодо заявлених клопотань адвоката Кравчуна Д.В. про проведення експертизи з технічного дослідження матеріалів відеозапису та про витребування з УПП в Запорізькій області ДПП повного відеозапису, то суддя апеляційного суду відмовив в їх задоволенні, оскільки наявні в справі письмові докази та відеозапис події є достатніми для формування позиції з приводу складеного відносно ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того слід зазначити, що відеозапис, наявний в матеріалах справи, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки фіксує обставини, які відносяться до зазначеної у протоколі події, а апелянтом не наведено обґрунтованих мотивів, що цей відеозапис є недостовірним.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши захисника ОСОБА_1 адвоката Кравчуна Д.В., перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 621144 від 20 листопада 2023 р. підтверджується:

- роздруківкою до протоколу з приладу «Драгер» 6810 від 20 листопада 2023 р. з результатом 0,28‰ (а.с.3а), з яким ОСОБА_1 погодився, про що поставив власний підпис;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який особисто підписаний ОСОБА_1 без заперечень (а.с.4);

- відеозаписом події (а.с 6).

Дослідивши вказані вище докази, суд встановив, що у ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції виявлені ознаки сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.

З дотриманням встановленого законом порядку, поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу було проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора Alcotest Drager 6810 за згодою ОСОБА_1 , за результатами якого встановлено його перебування в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту - 0,28 проміле, із вказаним результатом ОСОБА_3 погодився та пояснив, що дійсно напередодні вживав алкогольні напої.

Доводи сторони захисту, що матеріали справи не містять доказів перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а тому і обов`язку проходження огляду на стан сп`яніння у останнього не виникало, спростовуються відеозаписом події.

Так відеозапис, наявний на технічному носії, наданий у достатньому об`ємі задля встановлення обставин, які є важливими у контексті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу.

Вищезазначеним відеозаписом події, зафіксовано факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , його зупинку. Відсутність заперечень з боку ОСОБА_1 щодо керування ним транспортним засобом. На прохання працівника поліції зробити подих ротом ОСОБА_1 пояснює, що ввечері вжив алкогольні напої. Після цього працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 , що у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», ОСОБА_1 надає згоду. Далі зафіксовано процедуру огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат огляду 0,28 проміле. Згода ОСОБА_1 з результатом проведеного тесту. Попередження працівниками поліції про складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, працівниками поліції було в повній мірі дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а зафіксовані відеозаписом факти наявні у достатньому об`ємі задля встановлення обставин, які мають значення у рамках даної справи.

На переконання судді апеляційного суду факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний час та у зазначеному місці не викликає сумніву, а позиція сторони захисту спрямована на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.

Твердження апелянта щодо безпідставної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм ПДР України, не згода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений п.2.5 ПДР та не впливає на причину зупинки.

У судовому засіданні апеляційного суду, сторона захисту наполягала, що процедура проходження огляду запропонована не уповноваженою особою, оскільки не повинна була пропонуватися працівником поліції, а повинна була здійснюватися працівниками ВСП, так як ОСОБА_1 є військовослужбовцем.

Між тим, зазначені доводи суддя апеляційного суду також вважає необґрунтованими, оскільки аналіз положень ст. 266-1 КУпАП свідчить про те, що даною нормою права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом. Тобто, положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту - водій транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень. Отже, для військовослужбовців, які керують транспортним засобом застосовується порядок проходження огляду, передбачений ст. 266 КУпАП, які проводять працівники національної поліції.

Крім того, слід зазначити про відповідно до вимог частини 1 статті 15 КУпАП військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

З приводу доводів сторони захисту щодо застосування до ОСОБА_1 положень ст. 22 КУпАП, слід зауважити, що з огляду на примітку до ст. 22 КУпАП, положення зазначеної норми не застосовуються до адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, оскільки справу розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя апеляційного суду виходить із наступного.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п. 41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 викликався до суду, шляхом зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення дати та місця розгляду справи, а також за допомогою направлення судової повістки за адресою, вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення. Поштова кореспонденція повернулася до суду без вручення. Із заявою про відкладення розгляду справи до суду першої інстанції не звертався.

Отже, судом було вжито всіх необхідних заходів для завчасного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про місце і час розгляду справи.

Таким чином, ОСОБА_1 було відомо про наявність в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя відносно нього справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Приймаючи до уваги, що законом передбачені певні строки притягнення до адміністративної відповідальності, поведінку ОСОБА_1 щодо його не явки до суду, суд першої інстанції розцінив, як намагання затягнути процес з метою уникнення від відповідальності, тому розглянув справу 8 січня 2024 року без участі ОСОБА_1 за відсутності беззаперечних чи вагомих обставин для відкладення розгляду справи.

Апеляційним судом права, передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 шляхом поновлення його захиснику адвокату Кравчуну Д.В. строку на апеляційне оскарження постанови суду, виклику його та адвоката до суду апеляційної інстанції, і ОСОБА_1 реалізував зазначені права шляхом участі його захисника в суді апеляційній інстанції.

Суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя апеляційного суду зауважує, що сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду першої інстанції з приводу доведеності провини ОСОБА_1 і їх відповідність критерію достатності для такого висновку.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, належним чином вмотивовані, повністю відповідають фактичним обставинам справи, суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Кравчуну Дмитру Вікторовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 8 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Кравчуна Дмитра Вікторовича, залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 8 січня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/12545/23