СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 3/759/4313/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Оздоба М.О., за участі адвоката Ейсмонта І.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від УПП у м.Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер невідомий, за ст.124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 31.05.2024 року приблизно о 12.15 год. в м. Києві на пр.Берестейському, 89, керуючи автомобілем «Чері», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п.2.3б, 12.1, 13.1ПДР. Крім того, ОСОБА_1 31.05.2024 року приблизно о 12.15 год. в м. Києві на пр.Берестейському, 89, керував автомобілем «Чері», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

В судовому засіданні адвокат Ейсмонт І.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , проти протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не заперечував. Також заявив клопотання про закриття провадження за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Своє клопотання обґрунтував тим, що при перегляді наявного в матеріалах справи відеозапису, вбачається що ОСОБА_1 екіпаж патрульної поліції не зупиняв, коли інспектор патрульної поліції підійшов до останнього, то він просто перебував в автомобілі на водійському сидінні, а також в порушення вимог ч. З ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», інспектор не поінформував водія про конкретну причину зупинення транспортного засобу з детальним описом підстав зупинки. Крім того, відеозапис не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а саме не відображає рух автомобіля, а від так не відображає факт керування ним його власником - ОСОБА_1 , а відображає лише те, що ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду за допомогою тех. приладу «Драгер» на місці, однак не відмовляється від медичного огляду у лікаря в найближчому медичному закладі. В протоколі серії ААД № 812552 від 31.05.2024 року, відсутня інформація про те, якими саме технічними засобами (назва, вид, серійний номер) здійснювалась відеоофіксація правопорушень за якими притягується до відповідальності ОСОБА_1 , таким чином дані відеозаписи не можуть бути прийняті судом до уваги як докази.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини пом`якшуючі або обтяжуючі відповідальність, чи заподіяна шкода, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 вказані ознаки алкогольного сп`яніння, які передбачені «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, та на підставі яких працівник поліції вважав, що ОСОБА_1 перебував у стані алкгольного сп`яніння.

З оглянутого відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського вбачається, що працівники поліції приїхали на виклик з приводу ДТП. В процесу спілкування з водієм ОСОБА_1 , який перебуває в автомобілі на водійському сидінні, останній не заперечує, що керував автомобілем, а навпаки визнає свою вину у вчиненні ДТП. Працівник поліції пропонує йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки чи проїхати до лікаря нарколога, оскільки виявляє у нього відповідні ознаки. На пропозицію поліцейської ОСОБА_1 відмовляється, при цьому дійсно зазначає, що відмовляється оскільки це нічого не змінить і на нього буде складено відповідний протокол.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Відповідно до процедури огляду, працівником поліції було складено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» застосування поліцією технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є превентивним заходом. Наданий до суду запис з нагрудної камери працівника поліції не суперечить вимогам вказаного Закону, а також наказ МВС №1026 від 18.12.2018р. «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису».

Посилання адвоката на недопустимість відеозапису з нагрудної камери як на неналежний доказ, в тому числі у зв`язку з тим, що вказаний запис є неповним, необґрунтовані, оскільки усі необхідні факти, які мають важливе значення при розгляді даної справи та з якими законодавство пов`язує настання відповідальності за вчинене правопорушення, чітко зафіксовані нагрудними камерами поліцейських та використані як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Крім того, про наявність відповідних відеозаписів, їх номери, вказано у протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи захисника про неповідомлення про причини зупинки, вважаю також безпідставними, оскільки події відбуваються після вчинення ДТП, а крім того обставини незаконності зупинки не є предметом перевірки судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення, так само як і постанова про накладення адміністративного стягнення, і можуть бути оскаржені особою, яка вважає незаконними дії працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу в порядку адміністративного судочинства.

Щодо того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, то твердження захисту спростовуються поясненнями водія на відеозаписі.

Інші зауваження захисника, суд також не приймає до уваги, оскільки вважає, що дані зауваження не впливають на наявність складу даного адміністративного правопорушення, та не є підставою для закриття провадження по справі.

Судом встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмова від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, зокрема, протоколи про адміністративні правопорушення, схему дорожньо-транспортної пригоди, пояснення свідків, диск з відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, приймаючи до уваги, що належних та достовірних доказів на підтвердження відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень не надано, суд оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, вважає, що наведені докази є такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.п. 2.5, 2.3б, 12.1, 13.1 ПДР України, та в його діях наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд згідно з вимогами ст.33 КУпАП враховує характер вчинених адміністративних правопорушень, що за своїм характером мають підвищену суспільну небезпеку, дані про його особу, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нею нових правопорушень, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 40-1, ст.124, ч.1 ст.130, ст.ст. 221, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення:

- за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 остаточне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, через Святошинський районний суд м. Києва, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя : М.О. Оздоба