Справа № 163/1962/23 Провадження №33/802/496/24 Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С.
Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Білоуса І.Л., захисника Ткачука В.В., представника митного органу Федчишина Р.А., розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Ткачука В.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду від 20 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , водія-експедитора ПП «Властранс», РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 005 200 (один мільйон п`ять тисяч двісті) гривень з конфіскацією в дохід держави 262 пар кросівок торгової марки «Nike», вилучених за протоколом про порушення митних правил № 0245/20500/23, загальною вартістю 1 005 200,00 гривень.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 01 липня 2023 року об 11:08 годині, слідуючи з Республіки Польща в Україну через митний пост «Ягодин» Волинської митниці водієм-експедитором комерційного вантажного автомобіля «MAN TGX18.440», номерний знак НОМЕР_2 , з причепом «VAN HOOL 3B2014», номерний знак НОМЕР_3 , у якому згідно поданих ним до митного контролю товаросупровідних документів: CMR №2023-54 від 29.06.2023, проформи інвойса №2023-54 від 29.06.2023, декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 01.07.2023, його особистої митної декларації, санітарного сертифіката б/н від 29.06.2023 до інвойса №2023-54, переміщується гуманітарна допомога у складі: холодний чай «Lipton», дитяче харчування, квасоля, гель для рук, аптечки першої допомоги, медичні фартухи, ходунки б/в, одяг, пластикові пакети та пухові ковдри, загальною вагою брутто 20 905 кг та загальною кількістю місць 344, не задекларував за встановленою формою у митній декларації інший переміщуваний в транспортному засобі у 35 коробках товар нове взуття торгової марки «NIKE» (чоловічі, жіночі, дитячі кросівки та чоловічі сандалі) всього 262 пари, загальною вартістю 1005200,00 гривень, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник Ткачук В.В. в апеляційній скарзі вказує на те, що під час розгляду справи, суддя в порушення вимог ст.ст. 486, 489 МК України, не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Стверджує, що судом безпідставно розглянуто справу у його відсутності, він з незрозумілих причин не був приєднаний до проведення відеоконференції. Крім того, вважає, що ОСОБА_1 , з огляду на вимоги ст. 277-2 КУпАП та ч.ч.2,3 ст. 526 МК України, наявність повістки щодо прибуття 06.06.2024 до ТЦК та СП, належними чином не повідомлявся про розгляд справи, чим порушено право на захист останнього. Також зазначає, про порушення строку накладення адміністративного стягнення, який на його думку, сплив. Вважає, що справу слід повернути для проведення додаткової перевірки, оскільки є розбіжності щодо кількості коробок -35, в по факту 39 пар. Просить скасувати постанову як незаконну та необґрунтовану та скерувати справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції. Також просить поновити строк апеляційного оскарження постанови.

Захисник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в межах строку, передбаченого ч.2 ст.294 КУпАП, на апеляційне оскарження постанови судді, а тому його клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді апеляційним судом не вирішується.

Перевіривши доводи скарги, заслухавши пояснення захисника, який просив апеляційну скаргу задовольнити з викладених у ній підстав, міркування представника митниці, який просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 та його захисники Єгоров С.О., Ткачук В.В. належним чином були повідомленні про час та дату розгляду справи, однак в судове засідання не з`явились, для розгляду справи в режимі відеоконференції при неодноразовій спробі підключення на зв`язок не вийшли, через що підставно розглянув справу за відсутності зазначених осіб.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Таким чином, суддею місцевого суду вживалися усі необхідні та достатні заходи для забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності.

В суді апеляційної інстанції захисник Ткачук В.В. висловив думку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Згідно протоколу, ОСОБА_1 було роз`яснено при складенні протоколу права та обов`язки, передбачені ст.ст. 494, 498 МК України, і останній скористався своїм правом надавши пояснення щодо обставин справи на окремому аркуші (а.с.11).

Таким чином, жодних порушень права на захист, зокрема і на правову допомогу, судом допущено не було.

Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.472 МК України вказаних вимог закону дотримався.

Висновок суду першої інстанції про вчинення саме ОСОБА_1 адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.

Стаття 472 МК України передбачає відповідальність за недекларування товарів (крім тих, що переміщуються через митний кордон України громадянами), транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Відповідно до ч.1 ст.318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби, комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон.

Так винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення підтверджується: протоколом про порушення митних правил, контрольним талоном серії УВА № 811875, декларацією про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, CMR №2023-54 від 29.06.2023, подарунковим сертифікатом рахунком-проформою №2023-54 від 29.06.2023, сертифікатом санітарного контролю до рахунку-проформи 2023-54, проформою інвойсом № 2023-54 від 29.06.2023.

Під час проходження митного контролю та проведення повного митного огляду транспортного засобу було встановлено, що у його вантажному відсіку разом із заявленим товаром гуманітарної допомоги виявлено незаявлені за встановленою формою в декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, та товаросупровідних документах товари, а саме 35 місць (коробок) з новим взуттям торгової марки «NIKE» в асортименті всього 39 позицій, 262 пари, що не заперечується в апеляційній скарзі.

В акті про проведення огляду задокументовані його результати, він підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень.

ОСОБА_1 , як водій експедитор, у письмових поясненнях зазначив, що при завантажені товару був присутній, однак загальну кількість місць не перевіряв; декларацією про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, заповняв власноручно (том 1, а.с.11).

Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.

Враховуючи докази, які суд першої інстанції взяв до уваги, давши їм належну оцінку, та поклав в основу обвинувачення, суддя знаходить доводи скаржника про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, безпідставними.

Крім того, ст. 467 Митного кодексу України, передбачає, що якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

На думку судді, системний аналіз ч. 1 ст. 467 МК України та ст. 294 КУпАП дає можливість прийти до висновку, що на час розгляду справи судом (правопорушення вчинено 01.07.2023, справа скерована до суду першої інстанції 28.08.2023, постанова винесена 20.06.2024, строк накладення адміністративного стягнення не минув.

Виходячи з вищевикладеного твердження апелянта, щодо закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не заслуговують на увагу, як і його трактування щодо невідповідності коробок та пар взуття.

Крім того, з огляду на межі висунутого згідно протоколу звинувачення та за відсутності підстав для збільшення обсягу відповідальності, судом першої інстанції обґрунтовано за основу взято вартість товарів відповідно до змісту протоколу.

У відповідності до вимог ч.1 ст.531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; ...5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищенаведені та зібрані по справі докази, суддя вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, та призначив безальтернативне стягнення, яке відповідає вимогам митного законодавства, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції, на що вказує скаржник в своїй апеляції, немає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу захисника Ткачука В.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду від 20 червня 2024 року щодо останнього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Волинського апеляційного суду О.М.Клок