"15" липня 2024 р. Справа № 363/7019/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Мітясова Д.О.,

заявника ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Вишгороді заяву ОСОБА_1 про відвід судді Вишгородського районного суду Київської області Дьоміної Олени Петрівни від розгляду справи №363/7019/24 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями у Вишгородському районному судді Київської області 11.07.2024 судді Лукач О.П. передано для розгляду заяву ОСОБА_1 про відвід судді Вишгородського районного суду Київської області Дьоміної О.П. від розгляду справи про адміністративне правопорушення №363/7019/24.

В обґрунтування заяви про відвід судді зазначено, що у провадженні судді Вишгородського районного суду Київської області Дьоміної О.П. перебуває справа №363/7019/23 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 та він вважає, що суддя Дьоміна О.П. не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу, оскільки, суддя, задовольнивши клопотання про виклик та допит у судовому засіданні в якості свідка лікаря ОСОБА_2 , відмовила у задоволенні клопотання про привід вказаного свідка, який до суду не з`явився і не подав клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, а також, що суддя Дьоміна О.П., на думку заявника, безпідставно та необґрунтовано відмовила у задоволенні клопотання про призначення у справі судово-медичної токсикологічної експертизи.

Судове засідання для розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді Дьоміній О.П. призначено на 09:30 15.07.2024, про що повідомлено учасників провадження.

14.07.2024 (неділя) до суду через систему електронний суд (зареєстровано судом 15.07.2024) надійшли клопотання ОСОБА_1 про проведення судового засідання у режимі відеоконференції та про відкладення розгляду справи з причин відсутності у нього захисника за призначенням.

Враховуючи наявність можливості проведення відеоконференції у приміщені суду у призначений для розгляду заяви про відвід судді день та час, у судовому засіданні взяв участь заявник у режимі відеоконференції.

Вирішуючи питання про можливість розгляду зави про відвід судді за відсутності судді Дьоміної О.П., яка належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду заяви, суд керується положення статті 81 КПК України, відповідно до якої, явка учасників провадження для розгляду заяви про відвід судді, не визнається обов`язковою.

У судовому засіданні, не затягуючи розумний строк розгляду заяви про відвід, відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи з причин відсутності у нього захисника за призначенням. При цьому, суд зазначає, що оскільки, заяву про відвід подано до суду самим ОСОБА_1 , у даному випадку відсутнє порушення права особи на захист.

Заслухавши заявника, дослідивши заяву про відвід, повно та всебічно з`ясувавши обставини, що мають значення для правильного вирішення питання про відвід судді, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відводу судді Дьоміної О.П., виходячи з наступних підстав.

Так, суд зазначає, що у відповідності до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно із частиною другою статті 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 246 КУпАП регламентовано, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, зокрема, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів безстороннім і справедливим судом.

Чинний Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норм, які передбачають можливість заявити відвід судді від розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пунктів 21-22 рішення у справі «Надточій проти України», пункту 53 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 16.02.2021 у справі № 263/10894/20, суд вказав, що відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, суди в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону.

Рада суддів України пунктом 4 рішення №34 від 08.06.2017 роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Аналогія закону це засіб заповнення прогалин у законодавстві, який полягає в застосуванні до нього іншої норми закону, яка регламентує подібні відносини.

Беручи до уваги вищевикладені обставини, зокрема наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і врегулювання права на відвід та порядку розгляду заяви про відвід по справам про адміністративні правопорушення, суд вважає можливим застосувати аналогію закону у найближчій галузі права, в даному випадку кримінальному процесуальному законі.

Згідно із статтею 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 80 КПК України за наявності підстав передбачених статтями 75-79 цього Кодексу слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

ОСОБА_1 , заявляючи про відвід судді Дьоміній не навів обставин, які є підставою для відводу судді з аналізу положень статті 75 КПК України.

Суд зазначає, що незгода учасника провадження з процесуальними рішеннями судді, порядком вчинення процесуальних дій, підставою для відводу судді бути не можуть.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що з мотивів висловлених ОСОБА_1 у заяві, підстав для задоволення відводу судді Дьоміній О.П. згідно вимог статті 75 КПК України не встановлено, а тому у задоволенні заяви слід відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю.

Керуючись статтями 75, 80 КПК України,суд,

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Вишгородського районного суду Київської області Дьоміної Олени Петрівни від розгляду справи про адміністративне правопорушення №363/7019/24, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 17.07.2024 о 09:10.

Суддя О.П. Лукач