Справа № 127/8270/24
Провадження № 3/127/2237/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2024 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Романчук Р.В., розглянувши матеріали адміністративнх справ, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованго за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , громадянина України,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу оборонно-мобілізаційної роботи та забезпечення національного спротиву управління з питань оборонно-мобілізаційної роботи, забезпечення заходів національного спротиву, законності та правопорядку, охорони та оборони державного кордону Вінницької обласної військової адміністрації, будучи відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія вказаного Закону, в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, а саме, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати щорічну декларацію за 2021 рік до 31.01.2024 року, однак ОСОБА_1 подав щорічну декларацію лише 26.02.2024 року, чим вчинив адмістративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 172-6 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу оборонно-мобілізаційної роботи та забезпечення національного спротиву управління з питань оборонно-мобілізаційної роботи, забезпечення заходів національного спротиву, законності та правопорядку, охорони та оборони державного кордону Вінницької обласної військової адміністрації, будучи відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія вказаного Закону, в порушення вимог частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, при звільненні за період не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати декларацію при звільненні за період не охоплений раніше поданими деклараціями до 31.01.2024 року, однак ОСОБА_1 подав таку декларацію лише 12.02.2024 року, чим вчинив адмістративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 172-6 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу оборонно-мобілізаційної роботи та забезпечення національного спротиву управління з питань оборонно-мобілізаційної роботи, забезпечення заходів національного спротиву, законності та правопорядку, охорони та оборони державного кордону Вінницької обласної військової адміністрації, будучи відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія вказаного Закону, в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, а саме, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати щорічну декларацію за 2022 рік до 31.01.2024 року, однак ОСОБА_1 подав щорічну декларацію лише 12.02.2024 року, чим вчинив адмістративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 судовому засіданні вину у вчиненні адміністративних правопорушень визнав та пояснив, що не подав вчасно декларації, оскільки його син, перебуваючи в лавах ЗСУ, був поранений, потребував лікування та тривалої реабілітації, тому він допомагав синові, який є інвіалідом 1 групи внаслідок збройної агресії рф, під час реабілітації та здійснював його супровід. Не вжив достатніх заходів щодо своєчасного подання декларацій, про що жалкує. У вчиненому щиро кається та просить його суворо не карати, об`єднати справи в одне провадження, врахувати, що він є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 просив визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, об`єднати справи в одне провадження та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд зазначає, що до Вінницького міського суду Вінницької області з Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, до Вінницького міського суду Вінницької області з Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, до Вінницького міського суду Вінницької області з Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За таких обставин, суд вважає, що відповідно до ст. 36 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 необхідно об`єднати в одне провадження.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законодавством передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з копії наказу від 11.11.2022 року № 144-К, ОСОБА_1 було призначено на посаду головного спеціаліста відділу оборонно-мобілізаційної роботи та забезпечення національного спротиву управління з питань оборонно-мобілізаційної роботи, забезпечення заходів національного спротиву, законності та правопорядку, охорони та оборони державного кордону Вінницької обласної військової адміністрації з 14.11.2022 року.

На підставі наказу №23-К від 17.03.2023 року ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста відділу оборонно-мобілізаційної роботи та забезпечення національного спротиву управління з питань оборонно-мобілізаційної роботи, забезпечення заходів національного спротиву, законності та правопорядку, охорони та оборони державного кордону Вінницької обласної військової адміністрації, за власним бажанням, з 20.03.2023 року.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 , відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом, на якого поширюється його дія.

В силу примітки до статті 172-6 КУпАП, ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена статтею 172-6 КУпАП - «Порушення вимог фінансового контролю».

Відповідно до частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Тобто, ОСОБА_1 , відповідно до вимог зазначених норм Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язаний був до 31.01.2024 року подати до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, щорічну декларацію за 2021 рік, щорічну декларацію за 2022 рік.

Згідно даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що функціонує на веб-сайті Національного агентства із запобігання корупції, ОСОБА_1 подавав наступні електронні документи: 22.03.2017 - щорічну за 2016, 12.03.2018 - щорічну декларацію за 2017 рік, 21.02.2019 - щорічну декларацію за 2018 рік, 14.02.2020 - щорічну декларацію за 2019, 04.02.2021 - щорічну декларацію за 2020 рік, 16.07.2021 - перед звільненням, 12.02.2024 - кандидата на посаду.

Вказані дії свідчать про обізнаність ОСОБА_1 з необхідністю, правилами та порядком подання електронних документів як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та відсутності поважних причин несвоєчасності подання таких документів.

Однак, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу оборонно-мобілізаційної роботи та забезпечення національного спротиву управління з питань оборонно-мобілізаційної роботи, забезпечення заходів національного спротиву, законності та правопорядку, охорони та оборони державного кордону Вінницької обласної військової адміністрації, будучи відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія вказаного Закону, в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, а саме, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати щорічну декларацію за 2021 рік до 31.01.2024 року, однак ОСОБА_1 подав щорічну декларацію лише 26.02.2024 року.

Крім того, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу оборонно-мобілізаційної роботи та забезпечення національного спротиву управління з питань оборонно-мобілізаційної роботи, забезпечення заходів національного спротиву, законності та правопорядку, охорони та оборони державного кордону Вінницької обласної військової адміністрації, будучи відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія вказаного Закону, в порушення вимог частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, при звільненні за період не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати декларацію при звільненні за період не охоплений раніше поданими деклараціями до 31.01.2024 року, однак ОСОБА_1 подав таку декларацію лише 12.02.2024 року.

Крім того, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу оборонно-мобілізаційної роботи та забезпечення національного спротиву управління з питань оборонно-мобілізаційної роботи, забезпечення заходів національного спротиву, законності та правопорядку, охорони та оборони державного кордону Вінницької обласної військової адміністрації, будучи відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія вказаного Закону, в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, а саме, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати щорічну декларацію за 2022 рік до 31.01.2024 року, однак ОСОБА_1 подав щорічну декларацію лише 12.02.2024 року.

Дослідивши обставини справи та наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, зокрема, протоколами про адміністративні правопорушення №№ 152, 153, 154 від 07.03.2024 року, даними з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що функціонує на веб-сайті Національного агентства із запобігання корупції.

Суд зазначає, що ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно положень ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, суд враховує положення ст. ст. 23, 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення судом враховуються характер вчинених правопорушень, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставина, що пом`якшуює відповідальність, - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винуватим у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у межах санкції ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з особи, на яку накладено стягнення, стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, особи з інвалідністю 2 групи. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 слід звільнити від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, ч. 1 ст. 172-6, ст. ст. 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (№127/8270/24), об`єднати в одне провадження зі справою про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (127/8271/20), зі справою про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (127/8272/24) та присвоїти номер 127/8270/24.

Визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Скаргу на постанову може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області. Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя