Справа № 544/850/24
пров. № 3/544/271/2024
Номер рядка звіту 225
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Ощинської Ю.О.,

за участі секретаря судового засідання Пірогова В.Г.,

особи, яка склала протокол головного спеціаліста Відділу державного нагляду (конторолю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті Звагольського В.П.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду по вул. Ярмарковій, 17, м. Пирятин матеріали, що надійшли від Відділу державного нагляду (конторолю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , пенсіонера, посвідчення водія НОМЕР_1 , видане 19.04.2002 ДАІ МВС УВС, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 16 квітня 2024 року о 14 годині 40 хвилин с. Крячківка Лубенського району Полтавської області, здійснював господарську діяльність з перевезення пасажирів на таксі, транспортинй засіб CHEVROLET, державний номерний знак НОМЕР_2 , без реєстрації, як суб`єкта господарювання та без оформлення ліцензії на даний вид господарської діяльності, тому повинен нести адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що вину у вчиненому правопорушенні не визнає, пояснив, що 16 квітня 2024 року він їхав у село Березова Рудка у справах. По дорозі він підібрав людину, яка попросила його підвезти її до села Крячківка. На повороті у село Крячківка на узбіччі він був зупинений працівниками патрульної поліції, який наказав йому надати документи на транспортний засіб та водійське посвідчення. Після передачі документів працівник патрульної поліції передав документи іншій особі, яка сиділа в транспортному засобі працівників патрульної поліції. Зазначив, що ліхтаря-шашки для таксі в нього ніколи не було і він її ніколи не встановлював. Щодо предмету, який встановлений на його авто пояснив, що це не ліхтар-шашка, а предмет, що містить національну символіку України, яка не є забороненою. Щодо доводів, що в матеріалах справи містяться фото, де він перебував поряд з іншими автомобілями таксі у місті Пирятин Лубенського району Полтавської області, зазначив, що це було випадково і він припаркувався саме там у справах. Також зазначив, що ліцензії на провадження господарської діяльності ніколи не отримував та, як фізична особа підприємець зареєстрований ніколи не був. Зазначив, що послуг таксі він ніколи не надавав та не надає.

Представник відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби з безпеки на транспорті головний спеціаліст ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що під час проведення рейдової перевірки у м. Пирятин, спільно з працівниками поліції був зупинений транспортний засіб, яким керував громадянин ОСОБА_3 . На даному транспортному засобі були наявні ознаки таксі, а саме ліхтар-фішка, який засвідчував, що транспортний засіб використовується, як таксі. Також пасажир, якого перевозив громадянин ОСОБА_3 надав пояснення стосовно того, що він передавав водію за проїзд грошові кошти за послуги з доставки його до місця призначення. Зазначив, що твердження ОСОБА_3 про те, що даний ліхтар-шашка є символікою України, а не ознакою таксі, є безпідставними та хибними. Пояснив, що факт того, що ОСОБА_3 взяв гроші за проїзд з пасажира є фактом, що підтверджує, що даний транспортний засіб є таксі. При цьому послався на статтю 1 Закону України «Про автотранспорт», де зазначено перелік ознак, які має транспортний засіб, який надає послуги таксі. Зазначив, що хоча б одна з даних ознак визначає транспортний засіб, як таксі. Вказав, що було допитано пасажира. Додав, що пасажир автомобіля пояснив, що підійшов до водія так, як на авто був ліхтар-шашка таксі та домовившись про суму за яку його доставлять до місця призначення, вони вирушили в дорогу. Зазначив, що він складав протокол, а допит пасажира проводив поліцейський. Водій надавати будь-які пояснення відмовився.

Свідок інспектор СРПП ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області Смирний І.А. у судовому засіданні пояснив, що вони проводили спільне відпрацювання у с. Крячківка Лубенського району Полтавської області. Було зупинено транспортний засіб, який рухався з шашечкою за кермом якого перебував громадянин ОСОБА_3 . Водій був не пристебнутий ременем безпеки. Після пояснення причини на водія було складено постанову. Зазначив, що як вбачається з його власного досвіду працівники транспортного нагляду перевіряють тільки ті транспортні засоби, які обладнані розпізнавальними знаками таксі. Також зазначив, що громадянин ОСОБА_3 займається перевезенням пасажирів у м. Пирятин. Також пояснив, що були відібрані пояснення у пасажира авто, проте пояснення відбирав не він особисто, а його колега. В цей час він з`ясовував всі обставини у водія транспортного засобу ОСОБА_3 . Жодних пояснень водія з приводу провадження ним господарської діяльності він не чув. Зазначив, що після складення протоколу, водій транспортного засобу ОСОБА_3 поїхав далі.

Свідок ОСОБА_4 , пасажир, у судовому засіданні пояснив, що перебуваючи у м. Пирятин йому потрібно було їхати по справах до с. Березова Рудка, побачивши у центрі міста автомобіль служби таксі звернувся до водія з питанням чи він вільний та чи може довезти до аграрного коледжу с. Березова Рудка. Водій відповів що вільний і в дорозі пасажир розплатився за послуги перевезення передавши кошти у сумі близько 500 грн. Коли їх зупинила поліція то він надав всі пояснення з приводу того, що їхав в авто як пасажир, що скористався послугами таксі. Чому обрав саме цей автомобіль бо на його даху був розміщений відповідний знак фішка таксиста. Водій до місця призначення його довіз, хоча після зупинки автомобіля працівника поліції, йому довелося його чекати. Чек у водія не просив, проте водій і сам його не надав, віддав кошти і все.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За правилами ч. 1 ст. 276 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем їх вчинення.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи, а саме центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (статті 136, 141, 142, 164 в частині, що стосується правопорушень у галузі господарської діяльності, пов`язаної з перевезенням пасажирів і вантажів, 188-57).

Частиною першою статті 164 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Разом з тим, відповідно до п. 14.1.36 ст. 14 ПК України, господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно положень ст. 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, зокрема, що ліцензія запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про рішення органу ліцензування щодо наявності у суб`єкта господарювання права на провадження визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року № 222-VIII, за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративну відповідальність.

Також згідно з пунктом 24 частини першої статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

За змістом ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» ліцензування на автомобільному транспорті спрямоване на визначення початкових і поточних умов надання послуг з перевезень пасажирів і небезпечних вантажів, а також найважливіших параметрів обслуговування споживачів. Завданням ліцензування на автомобільному транспорті є: сприяння становленню сучасного ринку послуг, розвитку автомобільного транспорту та стимулювання впровадження нових видів послуг; підвищення ефективності використання транспортних засобів; створення конкурентного середовища; захист прав споживачів та ринку послуг від небезпечних перевезень; забезпечення соціальних стандартів транспортного обслуговування; забезпечення використання сертифікованих і дозволених для використання транспортних засобів; забезпечення доступності послуг та підвищення якості транспортного обслуговування. Ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів на такі види робіт: надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів автобусами; надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі; надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів легковими автомобілями на замовлення; надання послуг з внутрішніх перевезень небезпечних вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами; надання послуг з міжнародних перевезень пасажирів автобусами; надання послуг з міжнародних перевезень пасажирів на таксі; надання послуг з міжнародних перевезень пасажирів легковими автомобілями на замовлення; надання послуг з міжнародних перевезень небезпечних вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами. Ліцензія на надання послуг з міжнародних перевезень пасажирів чи небезпечних вантажів надає право автомобільному перевізнику надавати послуги з внутрішніх перевезень пасажирів чи вантажів.

Аналіз зазначених вимог чинного законодавства свідчить про те, що адміністративна відповідальність настає як за одноразове надання послуг з перевезення пасажирів без відповідної ліцензії на зайняття таким видом діяльності так і систематичне, а тому ОСОБА_1 є суб`єктом передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення.

Стаття 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначає, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Зокрема,

1) документи для юридичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі:

- для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України;

- для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

2) документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі:

- для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України;

- для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

3) документи для юридичної особи, що здійснює перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення:

- для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України;

- для водія легкового автомобіля - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копія договору із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України.

4) документи для автомобільного самозайнятого перевізника:

- ліцензія, посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сервісна книжка, медична довідка.

5) документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення:

- для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України;

- для водія легкового автомобіля - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копія договору із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України.

Судом встановлено, що гр. ОСОБА_1 має посвідчення водія серія НОМЕР_1 (а.с. 5).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , автомобіль CHEVROLET AVEO, державний номерний знак НОМЕР_2 , належний на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 5).

Як вбачається з фото наданих до матеріалів справи транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 був обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, і який мав нанесені розпізнавальні композиції жовто-блакитного кольору (а.с. 5).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Відомостей щодо реєстрації ОСОБА_1 як ФОП суду останнім не надано, також суд не мав можливості перевірити через Електронний суд у зв`язку з ненаданням особою ідентифікаційного номера, спираючись ним на різні причини неможливості надання.

Відповідно до інформації наданої Державною службою України з безпеки на транспорті (УКРТРАНСБЕЗПЕКА) станом на 16.05.2024 року за відомостями, що містяться в ЄКІС, ОСОБА_1 не має чинної та/або анульованої ліцензії на право провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом (а.с. 22).

Відповідно до відомостей наданих ВП № 1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався (а.с. 27).

Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 , що коли його зупинили для складення протоколу він не надавав послуг із перевезення на таксі, підвозив знайомого оскільки їхав в ту сторону по особистих справах. Так, вказане спростовує наявним в матеріалах справи відеозаписом з боді камери, що підтверджує факт надання водієм послуг з перевезення пасажирів без відповідної державної реєстрації. Де також судом встановлено, що пасажир вказав про сплату за послуги перевезення.

ОСОБА_1 надаючи пояснення суду, надавав суперечливу інформацію, зокрема і про те, що знак встановлений у вигляді фішки жовто-блакитного кольору на даху автомобіля це прояв його патріотизму до України. Натомість сукупність встановлених обставин, а саме наявність на автомобілі розпізнавальних знаків таксі та пасажира, свідчить виключно про надання ОСОБА_1 послуг з перевезення на таксі. При цьому з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він достовірно знав про необхідність оформлення лізензійних документів.

Наявний в матеріалах справи відеозапис з боді камери підтверджує факт надання саме водієм автомобіля марки CHEVROLET AVEO, державний номерний знак НОМЕР_2 , послуг з перевезення пасажирів без відповідної державної реєстрації.

Як було встановлено із запису боді камери водій ОСОБА_1 не має ліцензії і як суб`єкт господарювання не оформлений. Від написання пояснень та підпису у протоколі ОСОБА_1 відмовився.

У протоколі чітко зазначено, на що також вказав сам свідок ОСОБА_4 , і це зафіксовано на боді камеру, де йому і коли надавалися послуги з перевезення за певну суму коштів, визначену ОСОБА_1 .

В матеріалах справи є всі належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували факт перевезення ОСОБА_1 пасажирів на комерційній основі без відповідних дозвільних документів. Наявне підтвердження також того, що відомості щодо реєстрації ОСОБА_1 як ФОП відсутні та те що останній не отримував ліцензію на право провадження господарської діяльності щодо надання послуг з перевезення пасажирів легковим автомобілем.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3, від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно.

Таким чином, надані до суду документи вказують на достатні підстави для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, сам протокол про адміністративне правопорушення містить точні обставини вчинення адміністративного правопорушення, де вказано яким саме чином ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність з перевезення пасажирів, де, кому та коли надавав послуги з перевезення.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, надані пояснення учасниками, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

При визначенні міри адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд, відповідно до ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність правопорушника.

У відповідності до вимог ст.ст. 34, 35 КУпАП обставин, що пом`якшує відповідальність та обтяжує відповідальність правопорушника, судом не встановлено.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є не тільки мірою відповідальності, але й служить вихованню особи, яка скоїла правопорушення, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу без конфіскації грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення (кошти не вилучалися).

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 164 ст.ст. 283, 284 КУпАП, с у д

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень без конфіскації на користь держави (отримувач ГУК у Полт.обл/тг м.Пирятин/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ) 37959255, банк отримувача Казначейство Україна (ел.адм.подат.), код банку (МФО) 899998, номер рахунок UA0016573, код класифікації доходів бюджету 21081100, найменування коду класифікації доходів бюджету-адміністративні штрафи та інші санкції).

У разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на рахунок отримувача ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду. Постанову може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, при застосуванні заходів примусового впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ю.О.Ощинська