Справа № 283/132/24
Провадження №3/283/177/2024
П О С Т А Н О В А

12 липня 2024 року м. Малин

Суддя Малинського районного суду Житомирської області Тимошенко Андрій Олександрович, розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від відділення поліції № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, рнокпп НОМЕР_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , працюючого водієм в ТК «Універсал»,

- за ч. 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №399045 ОСОБА_1 14 жовтня 2023 року о 22 годині 22 хвилин по вулиці Залізничній в смт. Гранітне Коростенського району Житомирської області, керував автомобілем марки «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився за допомогою алкотестер «Драгер 6810» та в медичному закладі м. Малин.

В судовому засіданні 12.07.2024 року ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що в лікарні під час встановлення стану сп`яніння йому було відмовлено у взятті біологічного матеріалу (сечі) для проведення належного дослідження.

Адвокат Григорук В.О. до суду не з`явився, на зв`язок в режимі відеоконференції 12.07.2024 з використанням власних технічних засобів не вийшов. Про дату і час судових засідань належним чином неодноразово повідомлені смс-повісткою та через ЕС. З врахуванням викладеного та на підставі ч. 2 ст. 268 КУпАП суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності захисника ОСОБА_1 . ОСОБА_2 на підставі наявних письмових доказів.

Суддя, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного висновку.

В силу ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Доводячи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, інспектор СРПП ВП № 1 Житомирського РУП ГУПН в Житомирській області посилається на обставини, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №399045 від 14.10.2023 (а.с.2) та наступними долученими до нього матеріалами:

- результатом тесту на вміст алкоголю № 159 здійсненого 14.10.2023 за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» (а. с. 1). Згідно даних результатів у ОСОБА_1 концентрація алкоголю в крові у видихуваному повітрі становила 0,87 0/00;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, в якому зазначено, що огляд ОСОБА_1 проводився на місці зупинки транспортного засобу (а.с.3);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння чи перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 31 від 14.10.2023 (а. с. 5);

- відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського, що міститься на оптичному диску, на якому зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу - газоаналізатора та у медичному закладі(а. с. 6).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з таких підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Пунктом 2.5. ПДР України закріплено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 передбачено порядок проведення огляду водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими, які мають спеціальні звання.

Так, п. 4 розділу ІІ даної Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Пункт 5 передбачає, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Із змісту даної інструкції вбачається, що після проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейський повинен з`ясувати у водія чи погоджується він з результатами огляду, і в разі незгоди, запропонувати пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров`я.

Долучені до протоколу матеріали відеофіксації з камери працівника поліції, які досліджені в судовому засіданні, містять відеозапис процедури проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці, після чого поліцейський повідомив його про те, що відносно нього буде складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, поліцейським в порушення п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 про огляд на стан сп`яніння водіїв транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, не було оголошено причину проходження огляду та не озвучено ознаки сп`яніння, як і порушення водієм правил дорожнього руху, що слугувало причиною зупинки та подальших дій.

Після заперечення результатів тесту ОСОБА_1 виявив бажання їхати в медичний заклад для здачі біоматеріалу (крові чи сечі). Після цього, на диску відображено запис перебування ОСОБА_1 в приміщенні лікарні, де черговий лікар, в порушення згаданої Інструкції , не провела будь-якого огляду стану водія, тим самим не встановила наявності чи відсутності у нього стану сп`яніння та відмовила у відібранні зразків біологічного середовища для проведення лабораторного дослідження. На відеозаписі зафіксовано лише як лікар перевірила у ОСОБА_1 концентрацію алкоголю в крові у видихуваному повітрі за допомогоюгазоаналізатора "Drager", аналогічного тому, що застосовував працівник поліції і з показаннями якого ОСОБА_1 не погодився.

Стаття 130 КУпАП передбачає відповідальність особи за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що узгоджується із пунктом 2.5. ПДР України.

Поняття адміністративного правопорушення розкривається шляхом визначення його основних характеристик (склад правопорушення): об`єкт правопорушення, об`єктивна сторона, суб`єкт правопорушення, суб`єктивна сторона.

Суб`єктом даного правопорушення є особа, яка керує транспортним засобом.

Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у діянні, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Отже особа, яка піддається огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння має право вимагати дотримання встановленого порядку такого огляду.

Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а згідно з частиною другою статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з правовою позицією ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (пункт 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, пункт 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За таких обставин суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є сумнівною та недоведеною, що є неприйнятним, оскільки суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Враховуючи викладене, суд наголошує, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі вищенаведеного, оцінивши наявні в даній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в даному випадку не були виконані в повному обсязі вимоги вищевказаної інструкції, а відтак в установленому законом порядку не підтверджений факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Суд вважає, що без надання інших доказів, які б об`єктивно підтверджували стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 , об`єктивна сторона складу правопорушення не підтверджена поза розумним сумнівом.

Беручи до уваги переглянуті в суді відеозаписи, встановлено, що огляд проводився з порушенням вимог чинного законодавства. У зв`язку з цим суд не вбачає в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ч. 1 статті 130, п. 1 ч. 1 статті 247 та статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову Малинського районного суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: А. О. Тимошенко