Справа № 303/7944/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/782/23, за апеляційною скаргою захисника-адвоката Кривки М. В. на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.10.2023.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , водій в/ч НОМЕР_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 536 грн 80 коп. судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 095235 від 15.08.2023 та постанови судді від 10.10.2023 вбачається, що 15.08.2023 о 02 год 05 хв у м. Мукачеві по вул. Ілони Зріні, біля будинку № 116, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку останній відмовився на місці зупинки транспортного засобу о 02 год 26 хв під час безперервної відео фіксації на бодікамеру № 471230, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Кривка М. В. посилається на незаконність і необґрунтованість постанови відносно ОСОБА_2 , просить її скасувати та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Стверджує, що працівники поліції діяли всупереч вимог ст. 266 КУпАП. Поліцейськими не забезпечено участь двох свідків при проведенні огляду на стан сп`яніння, що підтверджується як змістом протоколу, так і відеозаписом. Матеріали справи не містять будь-яких доказів відсторонення ОСОБА_2 від керування 15.08.2023 автомобілем та передачі його для керування іншій особі, проте у протоколі вказано, що документи не вилучались. Окрім того, у матеріалах справи відсутні посилання на те, за допомогою якого технічного засобу водію пропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Також у матеріалах справи відсутні акт огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та

-2-

направлення водія на освідування до закладу охорони здоров`я. До матеріалів справи долучений диск, на якому відображена подія за участю ОСОБА_2 , однак відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснювалась відеозйомка. Окремо зазначає, що облікова база даних поліції та довідки, які наявні в матеріалах справи, не є та не можуть вважатися належним доказом вчинення або підтвердження певного правопорушення. Крім того, відсутніми є докази та інформація щодо не здачі ОСОБА_2 практичної чи теоретичної частини іспиту, а самого рішення, на підставі якого було позбавлено права керування транспортними засобами, у матеріалах справи немає. При прийнятті судового рішення судом не враховано, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем легендарної військової частини НОМЕР_1 та героєм війни, він нагороджений орденом за мужність ІІІ ступеня.

Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_2 та його захисник-адвокат Кривка М. В. на розгляд справи щодо ОСОБА_2 не з`явилися. Останні повідомлені за допомогою смс-повідомлення, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 та його захисника-адвоката Кривки М. В., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

-3-

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що 15.08.2023 о 02 год 05 хв у м. Мукачеві по вул. Ілони Зріні, біля будинку № 116, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Audi A6», д. н. з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу о 02 год 26 хв під час безперервної відео фіксації на бодікамеру № 471230, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Незважаючи на заперечення захисником вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вина останнього у вчиненні вказаного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, вина ОСОБА_2 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 095235 від 15.08.2023, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП як щодо змісту, так і щодо форми; копією протоколу серії ААД № 410861 від 15.08.2023, складеного щодо ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 121 КУпАП; копією протоколу серії ААД № 410887 від 15.08.2023, складеного щодо ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 126 КУпАП; розпискою ОСОБА_2 ; довідкою старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в Закарпатській області ДПП Норожнової Д.; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, яким засвідчено факт відмови водія ОСОБА_2 від проходження огляду у встановленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння.

-4-

Оцінка доказів відповідно до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Матеріали справи не містять доказів про порушення інспектором взводу 2 роти 4 батальйону УПП в Закарпатській області ДПП Шаленик В. В. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки інспектором дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №095235 від 15.08.2023 складено відповідно до вимог, встановлених ст. 256 цього Кодексу, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

З встановлених апеляційним судом обставин вбачається, що ОСОБА_2 після зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

При цьому апеляційний суд враховує те, що згідно п. 1.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до ознак алкогольного сп`яніння, окрім інших, віднесено: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, тобто всі ті ознаки, що мали місце у випадку зупинки водія ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене в інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого останній відмовився, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження.

Апеляційний суд оглянув відеозапис, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого чітко вбачається факт вчинення ОСОБА_2 дій, які свідчать про явне ухилення від огляду на стан сп`яніння та відмову останнього від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я.

При цьому спілкування та поведінка ОСОБА_2 беззаперечно свідчать про правомірність підозри працівників поліції ймовірного перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, що й слугувало підставою для ініціювання проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що на відеозаписі чітко зафіксовані неодноразові пропозиції працівників поліції до ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та роз`яснення наслідків відмови від проходження такого огляду. Окрім того, ОСОБА_2 було повідомлено, що проходження огляду може здійснюватися на місці або у медичному закладі, однак після пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_2 відмовлявся.

Працівники патрульної поліції неодноразово зверталися до ОСОБА_2 з приводу необхідності пройти огляд на стан сп`яніння з роз`ясненням відповідних наслідків і цих обставин ОСОБА_2 не міг не розуміти.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_2 чи його захисник оскаржували дії працівників

-5-

поліції щодо складання протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, матеріали справи не містять.

Також з матеріалів справи вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_2 його права, про що міститься відповідна відмітка у протоколі та підпис ОСОБА_2 .

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 095235 від 15.08.2023 зазначені обставини утворюють об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейськими не забезпечено участь двох свідків при проведенні огляду на стан сп`яніння, що підтверджується як змістом протоколу, так і відеозаписом, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки такі є безпідставними і не спростовують висновків суду першої інстанції про порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що за змістом абзацу 2 статті 266 КУпАП залучення двох свідків під час проведення огляду особи на стан сп`яніння є необхідним у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису, однак у даному випадку поліцейськими було застосовано технічні засоби відеозапису, у зв`язку з чим залучення двох свідків не було обов`язковим.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять будь-яких доказів відсторонення ОСОБА_2 від керування 15.08.2023 автомобілем та передачі його для керування іншій особі, апеляційний суд відхиляє як такі, що спростовуються розпискою ОСОБА_2 , відповідно до якої ОСОБА_2 підтвердив факт залишення транспортного засобу на місці зупинки АДРЕСА_2 . При цьому, з відеозапису також убачається, що працівники поліції повідомили ОСОБА_2 про неможливість продовжувати керування транспортним засобом.

Доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі вказано, що документи не вилучались, апеляційний суд також не бере до уваги, оскільки такі жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції. При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що працівники поліції не вилучали в ОСОБА_3 документи, зокрема посвідчення водія, у зв`язку з їх відсутністю, за що відносно ОСОБА_2 складено протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріалах справи відсутні посилання на те, за допомогою якого технічного засобу водію пропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі жодним чином не спростовують факту відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що з відеозапису чітко вбачається, що працівники поліції пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або в закладі охорони здоров`я, а необхідності зазначення у протоколі відомостей про те, за допомогою якого технічного засобу водію пропонують пройти огляд на стан сп`яніння, у разі відмови від проходження такого огляду, не передбачено жодними нормами КУпАП та іншими підзаконними нормативно-правовими актами.

Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні акт огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та направлення водія на освідування до закладу охорони здоров`я, апеляційний суд також не бере до уваги, оскільки як встановлено

-6-

матеріалами справи ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, а тому складення таких документів як направлення та акт огляду також не передбачено жодними нормами КУпАП та іншими підзаконними нормативно-правовими актами.

Як такі, що не впливають на факт доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про відсутність відомостей про технічний засіб, за допомогою якого здійснювалась відео зйомка. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що відео зйомка з місця події здійснюється на боді-камеру працівника поліції, яка являється технічним засобом, за допомогою якого працівники поліції виконують свої повноваження.

Доводи апеляційної скарги про те, що облікова база даних поліції та довідки, які наявні в матеріалах справи, не є та не можуть вважатися належним доказом вчинення або підтвердження певного правопорушення, апеляційний суд визнає безпідставними та не бере до уваги, оскільки такі не свідчать про неналежність та недопустимість наявної в матеріалах справи довідки старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП у Закарпатській області Норожнової Д., як доказу у справі про адміністративне правопорушення в розумінні вимог ст. 251 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що довідка старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП у Закарпатській області Норожнової Д. не зареєстрована, на ній відсутні реєстраційні номери і до неї не надані документи, які б підтверджували повноваження особи на її підписання.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що довідка видана та підписана уповноваженою на те особою, а відповідно є офіційним документом, що в свою чергу дає можливість врахувати її як доказ під час провадження у справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, як безпідставні і такі, що не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що відсутніми є докази та інформація щодо не здачі ОСОБА_2 практичної чи теоретичної частини іспиту, а самого рішення, на підставі якого було позбавлено права керування транспортними засобами, у матеріалах справи немає.

З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, в тому числі і доводами захисника на заперечення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові суду. Такі доводи є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, оскільки вони суперечать фактичним обставинам та вимогам законодавства, а також повністю спростовуються дослідженими доказами по справі, що свідчить про те, що вони спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_2 від відповідальності за вчинене ним правопорушення.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

-7-

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_2 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене ОСОБА_2 порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

При цьому, апеляційний суд враховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008) Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення накладене на ОСОБА_2 відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для його зміни не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про те, ОСОБА_2 є військовослужбовцем легендарної військової частини НОМЕР_1 та героєм війни, нагороджений орденом за мужність ІІІ ступеня, апеляційний суд визнає такими, що не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції як у частині доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і у частині накладення на останнього адміністративного стягнення.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката Кривки М. В. задоволенню не підлягає.

-8-

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст.294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення і жодних клопотань з цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Кривки М. В. залишити без задоволення, а постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.10.2023 щодо ОСОБА_4 , - без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя