ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/3287/24

провадження у справі 3/0285/2374/24

16 липня 2024 року м. Звягель

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Сташків Т.Г. розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Новоград-Волинський Житомирської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , місце роботи: КНП Стоматологічна клініка, посада: стоматолог, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 3 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

13.05.2024 близько 13 год. гр. ОСОБА_1 порушила правила тримання собак, а саме: 13.05.2024 біля 13 год. по вул. Єрьоменка (Євгена Коновальця) в м. Звягель собака ОСОБА_1 вкусила за ногу ОСОБА_2 , чим було завдано тілесних ушкоджень останній, відповідальність за що передбачена ч. 3 ст. 154 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнала. Пояснила, що її собачка маленька, схожа на пекінеса. Як вона вибігла за межі двору, пояснити не може. Але щиро розкаялась у своїх діях, знайшла потерпілу та здійснила їй відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Просила призначити стягнення у виді штрафу без конфіскації тварини. Пояснила, що собачка є домашнім улюбленцем, прив`язана до своїх власників, не зможе проживати в умовах притулку. Також вона вакцинувала свою собачку.

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не прибула. В заяві просила розгляд справи проводити без її присутності. Не наполягала на суворому покаранні, просила не застосовувати конфіскацію тварини (собаки).

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорсткого поводження» особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною.

Стаття 154 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил утримання собак та котів.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 154 КУпАП утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях) - тягнуть за собою попередження або накладення штрафу на громадян від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від двадцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою повторно протягом року, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від тридцяти до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення підтверджується даними, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 110542 від 13.06.2024 року, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13.05.2024 року, письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 13.05.2024 року, довідкою №2571, виданою Новоград-Волинським ТМО (травмпукт) від 13.05.2024 року.

Дослідивши адміністративний матеріал та подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, відповідальність за яке передбачена згідно з ч. 3 ст. 154 КУпАП.

При призначенні виду та розміру адміністративного стягнення аналізую наступні норми права.

Згідно приписів статей 1, 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Так, згідно з положеннями ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається в межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Аналіз вказаних статей Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить про те, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Однак, при розгляді справ про адміністративні правопорушення відсутній визначений Законом механізм, який би дозволяв накладати стягнення за вчинені адміністративні правопорушення нижче визначеної санкцією відповідної статті Кодексу або замінювати стягнення на інше.

Проте положеннями ч. 1 ст. 69 Кримінального кодексу України встановлено право суду на призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, а саме: за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Санкцією ч. 3 ст. 154 КУпАП визначено обов`язкове додаткове стягнення у виді конфіскації тварини.

Аналізуючи всі обставини в сукупності, особу ОСОБА_1 , її відношення до вчиненого, а також позицію потерпілої, яка просила не конфісковувати собаку, вважаю, що накладення додаткового стягнення у вигляді конфіскації тварини призведе до моральних страждань власника тварини, призведе до погіршення якості життя тварини, буде надмірним та вочевидь не сприятиме вихованню та виправленню особи, що притягається до відповідальності.

Відтак при виборі покарання суд застосовує аналогію закону та керуючись нормами ч. 1 ст. 69 КК України враховує обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 : щире каяття, вчинення активних дій, направлених на відвернення негативних наслідків правопорушення, відшкодування шкоди потерпілій, вакцинацію собаки, вважає доцільним, призначивши вид основного стягнення у виді штрафу у межах санкції ч. 3 ст. 154 КУпА, не призначати додаткове стягнення у виді конфіскації тварини.

Відповідно до ст. 40-1, ч. 5 ст. 283 КУпАП судовий збір у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись статтями 27, 33-35, 40-1, 154, 245, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Т.Г. Сташків