Номер провадження: 33/813/1767/24
Номер справи місцевого суду: 504/1750/24
Головуючий у першій інстанції Сафарова А. Ф.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Пуха А.М.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Цвігуна Андрія Вікторовича на постанову судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 травня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 001081 складеного 08 квітня 2024 року старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті Барик А.В., водій транспортного засобу DAF XF 105.510 держномер НОМЕР_1 з причепом KOEGEL SN 24P держномер НОМЕР_2 ОСОБА_1 08.04.2024 о 05 год. 30 хв. на автодорозі Одеса-Мелітополь 21 км+434 м. не виконав законні вимоги посадової особи Укртрансбезпеки, що полягає у відмові від проходження габаритно-вагового контролю в зоні ГВК на автодорозі М-14 Одеса -Мелітополь 21 км+434 м, чим порушив вимоги ст. 188-57 КУпАП.

Постановою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 травня 2024 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним за ст. 188-57 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави. Стягнено із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Цвігун Андрій Вікторович подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 травня 2024 року та провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не повно встановив всі обставини справи і належним чином не дослідив ті докази, які були надані на підтвердження вини ОСОБА_2 в інкримінованому йому правопорушенні і набув помилкового висновку притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Доводить, що диспозиція ст.188-57 КУпАП має бланкетний характер, однак протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на конкретні норми законодавства, які ОСОБА_2 нібито порушив та порушення яких утворює склад адміністративного правопорушення, про яке йдеться в протоколі.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не явка в судове засідання особи, яка подала скаргу , інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне право рушення , не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини не явки або в суду відсутня інформація про неналежне повідомлення цих осіб.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник адвокат Цвігун А.В. не з`явились, були належним чином сповіщенні, про причини не явки не повідомили, клопотання про відкладення судового засідання не подавали.

Таким чином відсутні перешкоди для розгляду апеляційної скарги без присутності в судовому засіданні апелянта та його захисника.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

За вимогами статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як вбачається з положень ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Ухвалюючи оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-57 КУпАП, суд першої інстанції виходив з доведеності його вини матеріалами справи.

Проте, повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Так, матеріалами справи встановлено, що 08.04.2024 року старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті Барик А.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення № 001081, про те, що 08.04.2024 о 05 год. 30 хв. на автодорозі Одеса-Мелітополь 21 км+434 м ОСОБА_1 водій транспортного засобу DAF XF 105.510 державний номер НОМЕР_1 з причепом KOEGEL SN 24P державний номер НОМЕР_2 , не виконав законні вимоги посадової особи Укртрансбезпеки, що полягає у відмові від проходження габаритно-вагового контролю в зоні ГВК на автодорозі М-14 Одеса -Мелітополь 21 км+434 м, чим вчинив адміністративне правопорушення за ст. 188-57 КУпАП.

Відповідно до абзацу 12 ч. 7 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» на території України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, у сфері міжнародних автомобільних перевезень здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, вимоги до облаштування та технічного оснащення яких затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту.

Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сфері безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті.

Відповідно до п.3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 №1007/1207 (далі - Порядок №1007/1207) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Згідно з Порядком зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 №422, посадові особи Укртрансбезпеки вправі зупиняти транспортні засоби для перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, що може включати габаритно-ваговий контроль.

Пунктом 2.4.-1 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій вантажного автомобіля (в тому числі механічного транспортного засобу) повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил у місці здійснення габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю або поліцейського.

Згідно з пунктом 1.10. Правил дорожнього руху України габаритно-ваговий контроль проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Ці пункти позначаються знаком 5.96.1 «Зона габаритно-вагового контролю», який позначає початок обладнаних вздовж автомобільних доріг загального користування майданчиків, призначених для проходження габаритно-вагового контролю вантажних автомобілів на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пп. пп.3-9 п.4 Порядку №1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю:

-здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху;

-видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю;

-складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю;

-у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС;

-у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю;

-реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів;

-при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку.

Згідно з п.6. Порядку №879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до пп.пп.7-9 п.2 Порядку №879 місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок).

Згідно до п. 4 розділу «Загальні питання» габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Габаритно-ваговий контроль може здійснюватися на стаціонарному або пересувному пункті.

Стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю - позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобів.

Місце розташування стаціонарного пункту та схема організації дорожнього руху під час під`їзду до пункту та виїзду з нього визначаються Укртрансбезпекою та її територіальними органами і погоджуються з власниками автомобільних доріг та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

У темну пору доби місце здійснення габаритно-вагового контролю повинне бути освітленим.

Пересувний пункт габаритно-вагового контролю - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Місце та режим роботи пересувного пункту встановлюється Укртрансбезпекою за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції.

Забороняється експлуатація пересувних пунктів у темну пору доби, крім випадків, коли такий пункт розташовано на освітлених ділянках автомобільних доріг, у морських, річкових портах, вантажних терміналах, місцях формування вантажопотоків.

Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

Габаритно-ваговий контроль транспортного засобу проводиться протягом не більше однієї години (з моменту заїзду транспортного засобу на ваги до кінцевого оформлення матеріалів у разі виявлення порушення).

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

У разі пред`явлення водієм транспортного засобу міжнародного сертифіката зважування габаритно-ваговий контроль у частині зважування не здійснюється.

За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

У разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подвійний розмір застосовується в частині перевищення фактичних показників над показниками, визначеними у дозволі, за пройдену частину маршруту.

Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування, або документ щодо внесення плати за проїзд є чинними протягом усього маршруту.

З 01 жовтня 2021 року, на автошляхах України введена автоматична фіксація порушень габаритно-вагового контролю (ГВК) з допомогою майданчиків Зважування-в-русі (WiM).

Система WiM (Weigh-in-Motion) передбачає цілодобовий моніторинг навантаження транспорту на дорогу. Спеціальне обладнання монтується у дорожнє покриття та над дорогою на спеціальній фермі і повністю таким чином перекриває проїзну частину без можливості її об`їзду на такий ділянці дороги. Датчики фіксують параметри транспортного засобу вагу, габарити, швидкість, номерні знаки.

Верховний Суд у постанові від 30.11.2023 року у справі № 440/9207/22 вважав вірним встановлену судами попередніх інстанцій обставину виявлення працівниками Укртрансбезпеки порушення передбачене вимогами статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме надання послуг з перевезенням вантажів без документів передбачених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» на а/д М-14 Одеса-Мелітополь км 21+434.

Місце виявлення порушення і складення працівниками Укртрансбезпеки акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, у справі, яка пройшла перевірку Верховним судом, повністю відповідає місцю виявлення порушення і складення протоколу у справі, яка переглядається в апеляційному порядку: а/д М-14 Одеса-Мелітополь км 21+434.

В матеріалах справи міститься акт № 007191 від 08.04.2024 року про відмову водія ОСОБА_1 від проходження габаритно-вагового контролю на а/д М-14 Одеса-Мелітополь км 21+434.

У постанові Одеського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 року (повний текст 23.10.2021 року) у справі № 815/6515/17 встановлено, що з 01.04.2021 по теперішній час працює 7 пересувних габаритно-вагових комплексів, місцем розташування яких є наступні дороги: М-14 Одеса - Мелітополь - Новоазовськ км 21+434 (Ліворуч), М-15 Одеса - Рені (на Бухарест) км 60+540 (Ліворуч), М-28 Одеса - Южний М-14, під`їздами км 40+634 (Ліворуч), М-15 Одеса - Рені (на Бухарест) км 12+191 (Ліворуч), М-16 Одеса - Кучурган (на Кишинів) км 12+050 (Ліворуч), Р-55/М-14/- Вознесенськ - Новий Буг км 51+640 (Ліворуч), Н-33 Одеса - Білгород-Дністровський - Монаши /М-15/ км 61+007 (Ліворуч).

Таким чином апеляційний суд вважає доведеним факт фіксації відмови водія ОСОБА_1 від проходження габаритно-вагового контролю в зоні пересувного пункту габаритно-вагового контролю на а/д М-14 Одеса-Мелітополь км 21+434

Крім того, суд також засновував свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 даними протоколу про адміністративне правопорушення № 001081 від 08.04.2024 року з фотофіксацією до нього; рішенням про супроводження автомобільного транспортного засобу від 08.04.2024 року.

Досліджені судом дані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Під час фіксації факту відмови від проходження габаритно-вагового контролю в зоні пересувного пункту габаритно-вагового контролю, від водія ОСОБА_1 жодних заперечень по суті і зауважень на порушення з боку працівників Укртрансбезпеки порядок здійснення габаритно-вагового контролю не надходило, від надання пояснень під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відмовився.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Цвігуна Андрія Вікторовича щодо неналежності доказів, які судом взяті до уваги фактично спрямовані на їх переоцінку без наведення обставин, які свідчили б про неспроможність і неналежність доданих доказів.

Разом з тим у справі, яка переглядається, ОСОБА_1 звинувачений у тому, що він не виконав законної вимоги посадової особи Укртрансбезпеки, що полягає у відмові від проходження габаритно-вагового контролю в зоні ГВК на автодорозі М-14 Одеса -Мелітополь 21 км+434 м.

Проте слід звернути увагу, що частиною 3 статті 132-1 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення або відмову від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення в зоні габаритно-вагового контролю.

Зі змісту даних норм - ст. 188-57 (невиконання законної вимоги посадової особи Укртрансбезпеки у вигляді відмови у проходженні габаритно-вагового контролю) та ст. 132-1 ч.3 ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю співвідносяться між собою, як загальна та спеціальна норми, у зв`язку з чим при вирішенні питання про кваліфікацію дій особи, яка не виконала законну вимогу посадової особи Укртрансбезпеки відмовившись від проходження габаритно-вагового контролю, слід керуватися спеціальною нормою.

Тобто посадові особи Укртрансбезпеки наділені достатньо широким спектром повноважень щодо забезпечення реалізації державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, у сфері міжнародних автомобільних перевезень і тому невиконання будь-якої законної вимоги вже утворює склад адміністративного правопорушення.

Однак законодавець виділив в окрему норму кодифікованого адміністративного законодавства правопорушення, пов`язане з відмовою в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю від проходження габаритно-вагового контролю і тому вчинення даного правопорушення переслідується в порядку ч.3 ст. 132-1 КУпАП.

Оскільки встановивши і зафіксувавши факт відмови від проходження габаритно-вагового контролю водія ОСОБА_1 від в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю, посадова особа Укртрансбезпеки здійснила невірну кваліфікацію дій особи, у суду першої інстанції не було підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ст. 188-57 КУпАП.

Діючий кодекс про адміністративні правопорушення не передбачає можливість зміни кваліфікації з одного складу правопорушення на інший в межах різних статей. Крім того, стаття 132-1 ч.3 КУпАП має більш сувору санкцію ніж статті 188-57 КУпАП, що виражається у значно збільшеному розмірі адміністративного штрафу (три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за ст. 132-1 ч.3 КУпАП проти максимальних ста п`ятдесяти за ст. 188-57 КУпАП).

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом». Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Тому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів. При цьому, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-57 КУпАП, оскільки посадовою особою, яка склала адміністративний протокол не правильно кваліфіковано, а судом першої інстанції не приділено увагу належності кваліфікації дій ОСОБА_1 , яка була здійснена помилково.

При цьому можливості для усунення цього недоліку (зміни кваліфікації) адміністративним законодавством не передбачена, тим більше на більш статтю, яка має суворішу санкцію по відношенню до тієї, якою помилково кваліфіковані дії ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Цвігуна А.С. підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження у справі за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (за відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 188-57 КУпАП).

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Цвігуна Андрія Вікторовича задовольнити частково.

Постанову судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 28 травня 2024 року скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 188-57 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити з підстави пункту першого частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе