ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2024 Справа №607/12145/24 Провадження №3/607/5395/2024

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунцьо С.В., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Никитюка Г.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Як встановлено у судовому засіданні, громадянин ОСОБА_1 24 травня 2024 року о 05.09 год. в м. Тернополі на вул. Замонастирська, 16, керував транспортним засобом марки «Ford Transit», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест 6820», на табло якого висвітлило результат 0,56 проміле, та з результатом був згідний. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву в якій просить слухати адміністративну справу відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП, у його відсутності, однак за участі захисника адвоката Никитюка Г.І.

Враховуючи вищевикладене, у відповідності до частини 2 статті 268 КУпАП, вважаю за можливе справу розглядати у відсутності особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який не з`явився до зали судових засідань, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Никитюк Г.І. просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що поліцейським порушено порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, адже поліцейський під час пропозиції пройти огляд, жодного разу не назвав будь-яких ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , які б давали підстави останньому зробити пропозицію пройти огляд у встановленому законом порядку. Крім того норми права вказують на те, що в разі не надання згоди водієм на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або ж не згодою з результатами огляду, поліцейський зобов`язаний запропонувати останньому пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я. Так, ОСОБА_1 пройшовши огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою «Алкотестера Драгер», вже через деякий час, порадившись із своїми друзями, які йому пояснили, що пропозиція поліцейського проїхати в медичний заклад означає, пройти повторний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та незважаючи на свою згоду із результатами огляду на місці зупинки, підійшов до працівників поліції із проханням проїхати в медичний заклад для повторного огляду. Натомість поліцейські будь - якими способами відмовляють ОСОБА_1 не їхати в лікарню, оскільки немає сенсу, що фактично є грубим порушенням права його підзахисного на здобутті доказів своєї невинуватості. Крім того, продовжуючи діалог поліцейський, який перебував в автомобілі, як одну із причин неможливості їхати в медичний заклад назвав те, що він нібито склав протокол. Дані твердження є неправдиві, оскільки ОСОБА_1 звернувся із прохання проїхати в медичний заклад о 05 год. 34 хв. 55 сек., а згідно протоколу про адміністративне правопорушення такий складений о 05 год. 36 хв., тобто на момент звернення його підзахисного протокол складений не був і він мав законне право пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

Крім того, до матеріалів справи долучено копію постанови №ЕНА № 2221423 від 24.05.2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. У вищевказаній постанові зазначається про те, що ОСОБА_1 , 24.05.2024 року в м. Тернопіль, вулиця Замонастриська 16 керував ТЗ обладнаними засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 «в» ПДР. ОСОБА_1 не погодився із вказаною постановою та оскаржив її до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, за наслідком розгляду вказаної справи провадження закрито, оскільки відповідачем УПП в Тернопільській області ДПП подано до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що вказана постанова скасована начальником УПП в Тернопільській області від 21.06.2024 року. Так, станом на день розгляду справи про притягнення його підзахисного ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутні будь - які докази законності зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Таким чином, матеріалами справи не підтверджено жодними належними доказами законності вимоги про зупинку ТЗ яким керував ОСОБА_1 , а вимога пройти огляд на стан сп`яніння та зібрані в подальшому докази з врахуванням доктрини плодів отруєного дерева є недопустимими.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП знайшла своє підтвердження, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Таким чином, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Окрім цього, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №885262 від 24.05.2024, ОСОБА_1 інкриміновано порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, за що передбачено відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пунктів 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Крім цього згідно п.п. 6, 7 Розділу I вказаної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Також у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Transit», державний номерний знак НОМЕР_1 , 24 травня 2024 року о 05.09 год. на вул. Замонастирська, 16 в м. Тернополі та був зупинений працівниками поліції, оскільки у діях водія вбачалося порушення ПДР України, а саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом із не пристебнутим ременем безпеки. В подальшому під час спілкування із водієм було з`ясовано, що із не пристебнутим ременем безпеки у автомобілі «Ford Transit» перебував пасажир даного транспортного засобу. При цьому, під час розмови з водієм, працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, оскільки як встановлено в ході огляду у водія був відчутний різкий запах алкоголю, на що останній погодився та пройшов такий огляд за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6820» прилад № ARHJ-0251, який показав результат 0,56 ‰ (проміле). З вказаним результатом ОСОБА_1 був згідний, та на запитання працівника поліції чи бажає той проїхати у медичний заклад, водій відмовився. Однак в подальшому, після складення акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції, ОСОБА_1 виявив бажання проїхати у медичний заклад для повторного огляду, на що поліцейський повідомив, що відносно нього вже складаються матеріали за результатами пройденого ним огляду, якому він не суперечив.

Таким чином, незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1 , його вина у вчиненні адміністративного правопорушення повністю доведена матеріалами справи дослідженими у судовому засіданні, а саме даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №885262 від 24.05.2024; тестуванні на алкоголь за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест 6820» №2144 від 24.05.2024 прилад №ARHJ 0251, принтер № ARHH - 0659; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; свідоцтві про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №П 51 QM 1745 083 23, «Драгер Алкотест 6820» прилад №ARHJ 0251, чинне до 02.11.2024; рапорті інспектора взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП від 24.05.2024; довідці з ІПНПП від 24.05.2024.

Крім того вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена долученим до матеріалів справи та дослідженим у судовому засіданні аудіовізуальним диском, на якому відображені послідовність та алгоритм усіх дій працівників поліції під час оформлення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1

З оглянутого відеозапису вбачається рух транспортного засобу «Ford Transit», державний номерний знак НОМЕР_1 засобу під керуванням ОСОБА_1 на вул. Замонастирська, 16 в м. Тернополі, який в подальшому був зупинений працівниками поліції. Надалі працівник поліції в рамках своїх повноважень у відповідності до вимог Закону роз`яснив ОСОБА_1 причину зупинки, та поспілкувавшись із останнім, запропонував пройти на місці гляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, оскільки під час спілкування відчув від водія різкий запах алкоголю з порожнини рота. ОСОБА_1 погодився на пропозицію поліцейського пройти встановлений законом огляд на місці зупинки автомобіля, за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6820», за результатами якого було встановлено, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння (0,56 ‰ проміле). Із вказаним результатом ОСОБА_1 погодився та відмовився проїхати у медичний заклад, що чітко вбачається на оглянутому відео. Надалі, по спливу певного часу (більше 22 хв.), а саме під час оформлення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 за порушення п.2.9 «а» ПДР України, останній виявив бажання проїхати у медичний заклад задля повторного огляду, хоча результат тестування вже був зафіксований в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 на запитання працівника поліції, чи вживав той алкогольні напої напередодні, чітко відповів що випив літру пива, особисто підтвердивши те, що перебуваючи у нетверезому стані сів за кермо транспортного засобу. Відтак відносно ОСОБА_1 суб`єктом владних повноважень був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, що є об`єктом розгляду даної справи.

В свою чергу слід зазначити, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

За наведеного, суд не має жодних сумнівів, щодо обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , оскільки такі дійсно мали місце, що підтверджується доказами, що долучені суб`єктом владних повноважень до матеріалів адміністративної справи, а саме: останній керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. При цьому наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи.

Разом з тим, суд не бере до уваги заперечень сторони захисту у яких він зазначає про незаконність зупинки транспортного засобу під керуванням його підзахисного, та вважає, що всі отримані докази «за доктриною плодів отруєного дерева» є недопустимими.

Крім того слід зазначити, що стороною захисту долучено до матеріалів справи копію ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, за наслідком розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до УПП в Тернопільській області ДПП про скасування постанови. Відтак вказаним рішенням суду, провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до УПП в Тернопільській області ДППпро скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 2221423 від 24.05.2024 року - закрито, за клопотанням представника відповідача.

Ознайомившись із копією ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/12167/24 від 01.07.2024, встановлено, що представник відповідача звернулася до суду із клопотанням про закриття провадження у справі, в обґрунтування клопотання посилається на рішення начальника УПП в Тернопільській області ДПП від 21.06.2024, яким оскаржувана ОСОБА_1 постанова - скасована, а справа про адміністративне правопорушення направлена на новий розгляд.

При цьому, даний факт на думку суду не свідчить про незаконність зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , більше того рішенням суду це прямо не встановлено. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що у вищезазначеній ухвалі суд прийшов до висновку лише про закриття провадження на підставі відповідного клопотання поданого стороною відповідача, при цьому факт порушення ПДР України в ухвалі не встановлювався.

Суд звертає увагу на те, що серед превентивних заходів, ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» визначено, зокрема такий захід як зупинення транспортного засобу. Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи. У ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII, наведено вичерпний перелік підстав зупинки транспортного засобу патрульним поліцейським, одна з яких, зокрема, порушення водієм правил дорожнього руху.

Так, з досліджених у судовому засіданні доказів зокрема, відеозапису вбачається, що підставою для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 було те, що працівник поліції вбачав в його діях ймовірне порушення ПДР України, відтак для встановлення даного факту або ж спростування, працівник правоохоронного огляду зупинив транспортний засіб. В той же час із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що у транспортному засобі «Ford Transit», державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходилися пасажири, один із яких був із не пристебнутим ременем безпеки, що є порушенням ПДР, та саме даний факт став підставою для зупинки вказаного автомобіля.

Крім того, слід зауважити, що питання поважності чи неповажності причин зупинки транспортного засобу поліцейськими не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника щодо незаконної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не беруться судом до уваги також й у зв`язку з тим, що з огляду на правовий аналіз норм ПДР України, не згода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку не вживати спиртні напої сідаючи за кермо автомобіля, а вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений ПДР та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу. За не виконання такого обов`язку, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, є наслідком настання відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім цього, суд не бере до уваги заперечення захисника щодо порушення встановленої процедури огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння проведеної на його думку поліцейськими без дотримання норм адміністративного законодавства.

Так, стороною захисту стверджується те, що поліцейський жодного разу не назвав будь-яких ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , які б давали підстави останньому зробити пропозицію пройти огляд у встановленому законом порядку. Однак такі твердження спростовуються оглянутим у судовому засіданні відеозаписом, а саме на фрагменті о 05:12 год. чітко чути, як працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що від нього чути сильний запах алкоголю, та як зазначалося вище, останній особисто вказує, що напередодні випив літру пива. Відтак працівник поліції повідомив водію, як ознаку алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота.

Крім цього у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, працівником поліції також зазначені ознаки алкогольного сп`яніння виявлені у ОСОБА_1 , що стали підставою для проведення огляду водія транспортного засобу, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, що відповідають приписам п. 2-4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

При цьому, що стосується тверджень сторони захисту щодо непропонування працівниками поліції ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі, суд зазначає наступне.

Як вбачається із дослідженого відеозапису, після проходження ОСОБА_1 тестування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер Алкотест 6820», який показав 0,56% (проміле), останній погодився із його результатом. Також зафіксовано, що ОСОБА_1 було ознайомлено із вказаним показником та він жодних зауважень чи заперечень по процедурі проведення огляду чи стосовно його результатів не мав. В подальшому працівник поліції запитує чи не бажає водій проїхати в медичну установу для проходження огляду на що ОСОБА_1 надав негативну відповідь.

В свою чергу слід зазначити, що огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці транспортного засобу, або ж у разі незгоди водія з результатом відповідного огляду, що передбачено чинним адміністивним законодавством.

Більше того суд звертає увагу на те, що станом на 05:28 год. поліцейський інформує ОСОБА_1 про те, що відносно нього складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, в якому останній проставив свій підпис, а також працівник поліції зазначає про те, що відносно ОСОБА_1 буде складатись протокол про адміністративне правопорушення. В подальшому, приблизно через 7 хв., після повідомлення про складення протоколу про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності виявив бажання проїхати у медичну установу. Тобто з викладеного вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не заперечуючи результатів пройденого ним огляду на місці зупинки автомобіля, виявив бажання проїхати у медичний заклад, лише під час того, коли працівник поліції вже здійснював оформлення адміністративних матеріалів за результатами пройденого ним тестування із позитивним результатом.

Таким чином, зазначені захисником в судому засіданні мотиви для закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 суд розцінює обраною тактикою захисту останнього, задля доведення його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення та відповідно уникнення притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому вказані мотиви ніяким чином не спростовують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху,

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що являється джерелом підвищеної небезпеки і це потенційно могло завдати серйозної шкоди, а тому він, як водій добровільно погодився взяти на себе додаткові зобов`язання та обмеження щодо своїх прав, в тому числі не керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, однак як засвідчують матеріали справи він ці вимоги свідомо проігнорував, а залишення працівниками поліції таких дій без реагування могло завдати серйозної шкоди.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, суд доходить висновку, що вони є достатніми та такими, що «поза розумним сумнівом» доводять вину ОСОБА_1 та в його діях наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, і тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності.

Так, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В силу ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу винного, його майновий стан, і приходить до переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки саме таке стягнення буде відповідати рівню суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, а також буде необхідною мірою відповідальності, яка досягне мети виховання правопорушника в дусі додержання законів, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень в майбутньому.

Керуючись ст. ст. 130, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок) в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) в дохід держави.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяС. В. Кунцьо