Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/332/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Куценко О. В.
Категорія - 126 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2024 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано виннуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дві тисячи чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 гривень з позбавлення права керування транспортним засобам строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу, а також стягнуто з нього на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2024 року, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 29.01.2024 року о 21 год. 17 хв. керував транспортним засобом ВАЗ 2106, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , в м. Кропивницькому по вул. Холодноярська, 142, при цьому не мав права керування т/з, був позбавлений права керування. Правопорушення вчинене повторно протягом року, таким чином ОСОБА_1 порушив п. 2.1. (а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням районного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій крім апеляційних вимог порушує питання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови районного суду.

Обгрунтовуючи поважність пропущеного строку, ОСОБА_1 зазначає, що він не був повідомлений про день і час судового засіданні, оскільки перебуває у зоні проведення бойових дій. Копії постанови не отримував, дізнався про рішення суду тільки тоді, коли було відкрите виконавче провадження. Тому він був позбавлений можливості надати письмові пояснення в суді.

За наслідком розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження відносно нього у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він відповідно до розпорядження командування направлявся до місця фактичного несення служби (Херсонська область), тому фактично використовував данний автомобіль для потреби захисту нашої держави, розуміючи той факт, що під час захисту України від російської агресії, будь яке запізнення до місця фактичного несення служби, може спричинити неналежне та несвоєчасне виконання завдань командування щодо захисту України, що може нести тяжкі наслідки, у тому числі для життя та здоров`я громадян України.

Апелянт вважає, що в ході розгляду справи суд першої інстанції дав невірну оцінку матеріалам справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП

Крім того зазначає, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються, як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини. Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

З наведених підстав, ОСОБА_1 вважає, що постанова районного суду підлягає до скасування.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Кропивницького апеляційного суду, справа щодо ОСОБА_1 за його апеляційною скаргою його захисника, передана в провадження судді Ткаченко Л.Я. 11 червня 2024 року.

Судове засідання в порядку апеляційного перегляду постанови районного суду стосовно ОСОБА_1 , вперше було призначено на 01.07.2024.

Проте, на вказану у повідомленні дату, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Розгляд справи було відкладено на 11.07.2024, та направлено СМС повідомлення ОСОБА_1 на номер телефону ( НОМЕР_3 ) вказаний ним особисто в апеляційній скарзі.

Відповідно до довідки про доставку СМС повідомлення ОСОБА_1 повідомлений про судове засідання призначене на 11.07.2024 о 08.45 год. в приміщені Кропивницького апеляційного суду.

Однак, в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про поважність неявки до суду не повідомив. При цьому клопотань про відкладення розгляду справи, або проведення судового засідання в режимі відео конференції до апеляційного суду не надходило.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною. При цьому, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі, в якій вона є стороною, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин, враховуючи положення ч. 2 ст. 268 КУпАП, в яких наведено виключний перелік правопорушень, передбачених відповідними статтями КУпАП, при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою, беручи до уваги відсутність вимог щодо обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, при розгляді такої справи, за умови обізнаності ОСОБА_1 про апеляційний розгляд справи, виходячи з положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про розгляд даної справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що пропущений строк на подання апеляційної скарги підлягає поновленню, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Наведені ОСОБА_1 обставини пропуску строку на подання апеляційної скарги знайшли своє підтвердження у матеріалах справи,а тому з метою забезпечення особі її права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2024 року щодо нього, як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, ч. 2 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ч.3 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Згідно до приписів норми ч.5 ст.126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених ч.2-4 цієї статті тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст.268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КУпАП, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу, а тому є належним та допустимим доказом по справі.

З протоколу проадміністративне правопорушення серії ААД №697992 від 29.01.2024 року, вбачається, що 29.01.2024 року о 21 год. 17 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2106, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , в м. Кропивницькому по вул. Холодноярська, 142, при цьому не мав права керування т/з, був позбавлений права керування. Правопорушення вчинене повторно протягом року, таким чином ОСОБА_1 порушив п. 2.1. (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону суддею районного суду були виконані в повному обсязі.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на сукупність доказів, які були досліджені у повному обсязі, зокрема на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №697992 від 29.01.2024 року, довідку про наявність повторності вчинення правопорушення, довідку про належність транспортного засобу, довідку про отримання посвідчення водія, відеозапис пригоди.

Надавши оцінку зазначеним доказам, суддя районного суду прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, тобто повторне протягом року вчинення правопорушення, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується і апеляційний суд.

Відтак, доводи ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126, є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати як бажання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне правопорушення.

Апеляціні доводи ОСОБА_1 про те, що він відповідно до розпорядження командування направлявся до місця фактичного несення служби (Херсонська область), не спростовують висновки суду першої інстанції.

Так, 29.01.2024 будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, ОСОБА_1 в той же день керував транспортним засобом, що останнім не заперечується. При цьому постанова від 29.01.2024 про накладення на ОСОБА_1 стягненя у вигляді штрафу не скасована та набрала законної сили.

Доводи апеляційної скарги про наявність у його діях стану крайньої необхідності, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки доказів цього у матеріалах справи не має. Не надано таких доказів і апелянтом до апеляційної скарги.

Отже, жодних об`єктивних даних, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, матеріали справи не містять і в апеляційній скарзі не наведено.

Враховуючи викладене, вважаю обґрунтованим висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.5 ст.126 КУпАП, тобто повторне протягом року вчинення правопорушення, а саме керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У свою чергу, стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Судове рішення є належним чином мотивованим та таким, що відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2024 року щодо нього.

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 березня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.5 ст. 126 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко