Номер провадження: 33/813/1855/24
Номер справи місцевого суду: 511/1985/24
Головуючий у першій інстанції Ільяшук А.В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Пухи А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Дідорчук Ірини Ігорівни, в інтересах ОСОБА_1 на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 травня 2024 року по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 156 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 (три тисячі чотириста) гривень з конфіскацією предметів торгівлі (згідно акту вилучення тютюнових виробів), стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн..

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №302693 від 15 травня 2024 року о 08 годині 20 хвилин за адресою: вулиця Привокзальна, кіоск № 13, місто Роздільна Одеської області, ОСОБА_1 здійснювала реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного податку, чим порушила діюче законодавство України, відповідальність за що передбачено ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною постановою адвокат Дідорчук І.І. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 травня 2024 року скасувати та провадження у справі закрити.

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки копію повного тексту постанови апелянту не направлялась та не вручалась, рішення приймалось без її участі та з повним текстом ознайомилась лише 19.06.2024 після ознайомлення представника з матеріалами справи.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судове рішення є незаконним, необґрунтованим, безпідставним та таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Вказує, що ОСОБА_1 було обмежено у праві на доступ до правосуддя, оскільки ні вона ні її адвокат не були повідомлені про час та дату судового засідання та розгляд справи відбувся за її відсутності.

ОСОБА_1 наголошує, що з протоколом не згодна та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б безсумнівно доводили вину у вчинені інкримінованого правопорушення.

Суд першої інстанції допустив порушення, які є істотними, оскільки справи про адміністративне правопорушення розглядаються судом в межах інкримінованого правопорушення і суддя не вправі виходити за зазначені в протоколі суті адміністративного правопорушення та його кваліфікації в сторону погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Оскільки розгляд справи проводився в межах протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_1 порушила ч. 3 ст. 156 КУпАП, це свідчить про те, що в діях останньої відсутні ознаки складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП за якої її притягнуто до відповідальності за оскаржуваною постановою.

Зазначає, що притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 156 КУпАП можливе лише працівника торгівлі або громадянина, які займаються підприємницькою діяльністю в цих галузях.

Однак матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 є суб`єктом підприємницької діяльністю чи офіційно десь працевлаштована.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, як і відсутня будь яка ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

А вчинення діяння за ознаками ч. 1 ст. 156 КУпАП особою, яка не є суб`єктом господарювання виключає притягнення такої особи до адміністративної відповідальності.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення було складено без додержання вимог ст. 256 КУпАП.

В протоколі не зазначено, яку саме норму чинного законодавства України порушено ОСОБА_1 .

Всі наявні в матеріалах справи докази є недопустимі та неналежними, оскільки вони не завірені належним чином та на фотографіях не зазначено дату та час здійснення фотозйомки, не зрозуміло на що їх зроблено, в який день та в якому місці їх було відзнято.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши пояснення апелянта, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Оскаржувана постанова Роздільнянського районного суду Одеської області була постановлена 16 травня 2024 року.

З матеріалів справи вбачається, що з матеріалами справи адвокат Дідорчук І.І. ознайомилась 19.06.2024.

З апеляційною скаргою звернулась 24.06.2024 та просила поновити строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, а також для забезпечення права особи на доступ до правосуддя, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 травня 2024 року.

Відповідно до положень п.п. 3, 4, 7, 8 Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 02 липня 2016 року №566 посадові особи органів доходів і зборів при виявленні адміністративного правопорушення складають протокол про адміністративне правопорушення на бланку за формою згідно з додатком 1 до цієї Інструкції. Зміст протоколу повинен відповідати вимогам, викладеним у статті 256 КУпАП. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право надати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу. При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Всупереч доводів апеляційної скарги, вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП доведена в ході судового розгляду справи судом першої інстанції та в ході апеляційного перегляду справи, підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 302693 від 15 травня 2024 року;

-електронним рапортом;

-поясненнями ОСОБА_1 ;

-поясненнями ОСОБА_2 ;

-поясненнями ОСОБА_3 ;

-поясненнями ОСОБА_4 ;

-актом вилучення тютюнових виробів;

-актом приймання-передачі на відповідальне зберігання.

Доводи апелянта про те, що протокол не містить нормативного акту порушеного діями ОСОБА_1 на думку суду не є таким, що вказує про недопустимість в якості належного доказу протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №302693 від 15.05.2022 року у зв`язку із тим, що в фабулі протоколу не вказано, який саме нормативний акт порушено, оскільки адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 156 КУпАП наступає саме за торгівлю товарами, які не мають марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку не зважаючи на те, в якій кількості здійснено продаж та у який спосіб. Згідно вимог ч. 1 ст. 156 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку. Частина 1 ст. 156 КУпАП є бланкетною нормою і при кваліфікації дій правопорушника за цією статтею необхідно керуватися спеціальними Законами. Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері торгівлі алкогольними та тютюновими виробами, а також у сфері охорони здоров`я населення. Зазначені відносини врегульовані на законодавчому рівні, зокрема - Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального». Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, полягає у здійсненні роздрібної або оптової, зокрема, імпорт або експорт, торгівлі спиртом етиловим, коньячним або плодовим або роздрібної торгівлі алкогольними напоями чи тютюновими виробами без наявності ліцензії або без марок акцизного збору чи з підробленими марками цього збору. Торгівля зазначеними виробами може бути оптовою або роздрібною. Приписами ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Факт вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які були перевірені під час апеляційного розгляду справи та яким була надана належна правова оцінка.

Апелянтом не спростовані докази на підтвердження її вини у вчиненні адміністративного правопорушення та зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 , складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Не спростованим є те і той факт, що саме у ОСОБА_1 з кіоску № НОМЕР_1 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 вилучено товар.

Посилання в своїй апеляційній сказі про те, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, не заслуговує на увагу з огляду на те, що зміст ч.1ст.156 КУпАП не містить відомостей, які вказують на спеціального суб`єкта відповідальності, тому доводи про це також не впливають на висновки суду.

Стосовно доводів про те, що ОСОБА_1 не є та не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 156 КУпАП, оскільки суб`єктом такого правопорушення можуть бути лише громадяни суб`єкти підприємницької діяльності, в зв`язку з чим відсутні підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 156 КУпАП, не заслуговують на увагу і не можуть бути підставою для скасування законної та обґрунтованої постанови суду, оскільки вимогу спеціального суб`єкта правопорушення диспозиція статті ч.1 ст.156 КУпАП не передбачає, тому доводи не спростовують факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, а саме: роздрібна торгівля тютюновими виробами без марок акцизного податку.

Крім того, суб`єкт адміністративного правопорушення - це фізична осудна особа, яка досягла на момент вчинення проступку віку, з якого настає адміністративна відповідальність.

Всупереч доводам апеляційної скарги, аналіз ч.1 ст. 156 КУпАП дозволяє зробити висновок про те, що суб`єктами відповідальності за вказаною статтею, можуть бути не тільки особи, які займаються господарською діяльністю та працівники підприємств (організацій) торгівлі або громадського харчування, а й фізичні особи.

Враховуючи, що торгівля тютюновими виробами без марок акцизного податку заборонена законом, такий вид діяльності може завдати значної шкоди економічним та соціальним інтересам держави або окремим споживачам, а тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 156 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що розглянувши справу без участі ОСОБА_1 , суд першої інстанції допустив порушення вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, оскільки позбавив її можливості реалізувати надані їй законом, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності , є безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи 16 травня 2024 року ОСОБА_1 надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її присутності та визнала свою вину, з протоколом згідна, доказів того, що вказану заяву вона не подавала до суду апеляційної скарги не надано та матеріали провадження не містять.

Також, ОСОБА_1 скористалась своїм правом на апеляційне оскарження, де їй надана можливість повністю використати весь обсяг прав, передбачених КУпАП, щодо дослідження обставин справи для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності та вирішення її в точній відповідності із законом, крім того вона скористалась своїм правом на захисника, відповідно який звернувся з апеляційною скаргою.

Щодо доводів апеляційної скарги, що суд першої інстанції вийшов за межі повноважень є необґрунтованими, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №302693 від 15.05.2024, склад адміністративного правопорушення : 15 травня 2024 року о 08 годині 20 хвилин за адресою: вулиця Привокзальна, кіоск № 13, місто Роздільна Одеської області, ОСОБА_1 здійснювала реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного податку, чим порушила діюче законодавство України, який узгоджується із кваліфікацію яка визначена в протоколі, а саме: чим вчинила правопорушення передбачене частиною 1 статті 156 КУпАП.

Крім того, у матеріалах справи відсутні відомості щодо оскарження будь яких дій працівників поліції.

Інших доводів, або належних доказів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Таким чином, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови судді у справі про адміністративне правопорушення на предмет її відповідності вимогам закону, в межах доводів апеляційної скарги, встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є такими, що відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними у справі доказами.

Позиція апелянта, яку вона висловила в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки як вбачається із протоколу та заяви, яку подано до суду першої інстанції ОСОБА_1 визнавала свою вину у вчиненому правопорушенні.

Що стосується призначеного стягнення ОСОБА_1 , то воно судом першої інстанції визначено вірно з дотриманням вимог ст.ст. 33-35 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, враховано відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за вчинене правопорушення та визначено стягнення в межах санкції ч.1 ст.156 КУпАП.

Слід також зазначити, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

У відповідності до припису п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, оскільки вона не містить у собі достатніх даних, які б могли служити підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП, а тому за наслідками її розгляду вважає необхідним постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката Дідорчук Ірини Ігорівни про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити адвокату Дідорчук Ірині Ігорівні строк на апеляційне оскарження постанови Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Дідорчук Ірини Ігорівни, в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 22 липня 2024 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький