Тарутинський районний суд Одеської області
_____________________________________________________________________________________
Справа № 514/1159/24
Провадження по справі № 3/514/861/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 року смт Тарутине

Суддя Тарутинського районного суду Одеської області Кравченко П.А., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від Служби у справах дітей Тарутинської селищної ради про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Тарутине, Тарутинського району Одеської області, громадянки України, проживаючої в будинку АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 04 липня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 перешкоджає батькові ОСОБА_2 виконувати рішення Виконавчого комітету Тарутинської селищної ради № 1102 від 30.05.2024 року, а саме приймати участь батькові, який проживає окремо, у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні представник Служби у справах дітей Тарутинської селищної ради Тануркова Л.М. протокол про адміністративне правопорушення підтримала. Зазначила, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП, а саме невиконання рішення Виконавчого комітету Тарутинської селищної ради № 1102 від 30 травня 2024 року, щодо надання дозволу ОСОБА_2 на систематичні побачення з малолітньою донькою ОСОБА_3 , а саме тричі на тиждень, щовівторка, щочетверга, щонеділі з 08:00 до 20:00 без присутності матері.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що вона не заперечує проти зустрічей дитини з батьком ОСОБА_2 , разом з тим зазначила, що при прийнятті рішення не було враховано думку матері та те, що інтереси малолітньої дитини ОСОБА_3 при затвердженні відповідного графіку побачень буде здійснено не на користь малолітньої. Так, ОСОБА_3 відвідує дитячий садочок у будні дні, крім того, восьма ранку у вихідний день є занадто раннім часом, оскільки дитина в цей час ще відпочиває, що унеможливлює передачу її батьку ОСОБА_2 . Крім того, зазначила, що між нею та батьком дитини є непорозуміння щодо виховання дитини, а саме того, що батько залишав дитину третім особам, крім того, при перевезенні дитини на транспорті нехтував правилами дорожнього руху, де дитина виглядала через люк автомобіля під час руху. Більше того, батько дитини був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він, як батько дитини, має такі самі права, як і мати, а тому остання не має права перешкоджати йому у вихованні дитини.

Суд, вислухавши ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та посадову особу, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 , дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, та відповідно до ст.252 КУпАП, оцінивши докази по справі в їх сукупності дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з п.1,2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження вини ОСОБА_1 начальником Служби у справах дітей Тарутинської селищної ради Танурковою Л.М. надані наступні докази:

протокол про адміністративне правопорушення від 04 липня 2024 року;

рішення Виконавчого комітету Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області № 1102 від 30 травня 2024 року «Про визначення часів відвідування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

заява ОСОБА_2 від 11.06.2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Дані докази суд не може визнати такими, що повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.184 КУпАП з огляду на таке.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 5 ст. 184 КУпАП передбачає настання відповідальності за невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Норма ч. 5 ст.184 КУпАП є бланкетною, і при кваліфікації дій правопорушника за цією статтею необхідно керуватися, також, спеціальними Законами.

Згідно ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Вимогами ст.158 Сімейного кодексу України визначено, що рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Разом з тим, як вбачається з фабули викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення від 04 липня 2024 року, мати ОСОБА_1 перешкоджає батькові ОСОБА_2 виконувати рішення Виконавчого комітету Тарутинської с/р № 1102 від 30 травня 2024 року. а саме прймати участь батькові, який проживає окремо, у спілкування та вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . З наведеного змісту не зрозуміло, в чому саме полягала суть протиправних дій ОСОБА_1 , що полягало у перешкоджанні в спілкуванні та вихованні дитини.

Відповідно до наданого суду рішення Виконавчого комітету Тарутинської с/р № 1102 від 30.05.2024 року надано дозвіл ОСОБА_2 на систематичні побачення з малолітньою донькою ОСОБА_3 тричі на тиждень: щовівторка, щочетверга та щонеділі з 08:00 до 20:00 години, без присутності матері.

Суд не може погодитись з даним висновком та зазначає, що вимоги статті 157 СК України встановлюють обов`язок ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Слід також зазначити, що суд погоджується з доводами ОСОБА_1 викладеними у письмових поясненнях, що знайшли своє підтвердження під час надання пояснень сторонами, а саме неможливості виконання рішення Виконавчого комітету про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, оскільки застосування примусу по відношенню до дитини неприпустимо, в першу чергу мають забезпечуватись інтереси дитини.

Враховуючи викладене, начальником Служби у справах дітей Тарутинської селищної ради ОСОБА_4 не доведено факт вчинення ОСОБА_1 невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, що призвело до передчасного складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 184 КУпАП.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП, а вказане правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_8 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 184 КУпАП, а отже провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 252, 283, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 5 ст. 184 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Тарутинський районний суд Одеської області протягом 10 днів з дня винесення.

Суддя П.А. Кравченко