Номер провадження: 33/813/1010/24
Номер справи місцевого суду: 511/53/24
Головуючий у першій інстанції Панчук А. І.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Зєйналової А.Ф.к., адвоката Чернеги В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 лютого 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 гривень.

З вказаної постанови вбачається, що водій ОСОБА_1 , 22.12.2023 року о 23 год. 43 хв., по вул. Північній біля будинку 1 у м. Роздільній Одеської області керував автомобілем Nissan Maxima державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки ТЗ за допомогою приладу Драгер 6820 та в медичному закладі, водій відмовився під відеофіксацію БК. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 лютого 2024 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що можуть вказувати на керування транспортним засобом; тобто не зафіксовано факту зупинки транспортного засобу, руху водія та навіть самого транспортного засобу, яким начебто керував ОСОБА_1 ;

2)судом першої інстанції було невірно надано оцінку такому доказу, яка висновок результатів медичного огляду з метою виявлення алкоголю, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції № 99 від 23.12.2023 року;

3)фактичний огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 не проводився згідно доданих до матеріалів справи відеозаписів, що вказує на недопустимість Акту, як доказу вини, оскільки зазначені факти не відповідають дійсності;

4)матеріалами справи не підтверджено фактів реального направлення ОСОБА_1 для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я;

5)протокол про адміністративне правопорушення складався фактично без присутності ОСОБА_1 ;

6)працівники поліції вчинили морально-психологічний тиск на ОСОБА_1 з метою отримання підписів у протоколі;

7)працівники поліції не роз`яснили прав ОСОБА_1 у зв`язку із чим позбавили його правової допомоги.

Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення адвоката Чернеги В.М., який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №470530 від 23 грудня 2023 року з якого вбачається що 22 грудня 2023 року о 23:47 год. в м. Роздільна по вул. Північна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan Maxima державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей. Зі згоди водія під запис на боді камеру, від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер 6820 та в медичному закладі, водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

-довідка, з якої вбачається, що при перевірці по наявним базам Національної поліції в Роздільнянському РВП ГУНП в Одеській області, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 21.11.2023 року;

-акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається, що у ОСОБА_1 , працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою приладу Alcotest Drager 6810 відмовився;

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з якого вбачається, що 23.12.2023 року водія було направлено на огляд до Роздільнянської ЦРЛ, однак ОСОБА_1 відмовився від такого огляду;

-письмові пояснення ОСОБА_1 з яких вбачається, що біля 23:40 год. він рухався на своєму автомобілі Nissan Maxima державний номерний знак НОМЕР_1 . Перед цим випив 50 гр. спиртних напоїв та не впорався з керуванням автомобіля, здійснив наїзд на огорожу будинку № 1 по вул. Північній (К. Лібхнехта). Злякавшись, з місця пригоди поїхав не дочекавшись працівників поліції;

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №479004 від 23.12.2023 року з якого вбачається, що 22 грудня 2023 року о 23:40 год. в м. Роздільна по вул. Північній біля будинку № 1 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Nissan Maxima державний номерний знак НОМЕР_1 не вибрав безпечну швидкість руху не врахував дорожньої обстановки не був уважним, здійснив наїзд на огорожу по вул. Північній, 1. В результаті ДТП , без травмованих, автомобіль отримав механічні ушкодження, чим порушив вимоги п. 2.3, 12.1 ПДР за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП;

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №479005 від 23 грудня 2023 року з якого вбачається, що 22 грудня 2023 року о 23:40 год. у м. Роздільна по вул. Північна біля будинку № 1 водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Nissan Maxima державний номерний знак НОМЕР_1 здійснив ДТП без потерпілих. Після ДТП з місця пригоди уїхав не дочекавшись працівників поліції, чим порушив вимоги п. 2.10 а ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП;

-диск з відеозаписом, який було приєднано до матеріалів справи та з якого вбачається, що ОСОБА_1 працівник поліції пропонує продути Драгер. Потім працівник поліції питає ОСОБА_1 про те, чи зв`язався він із господарем огорожі, яку він пошкодив, щоб домовитися про те, щоб її відремонтувати. Потім ОСОБА_1 просить, щоб нічого відносно нього не складали. Працівник поліції відповів, що ОСОБА_1 потрібно було усвідомлювати, що він коїть. Також працівник поліції спитав, скільки ОСОБА_1 випив, на що останній повідомив, що грам 200 віскі. Потім ОСОБА_1 сказав працівникам поліції, що він усвідомлює, що поступив погано. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про кримінальну відповідальність за те, що він пропонував неправомірну вигоду працівникові поліції. Потім працівник поліції пропонує ОСОБА_1 продути Драгер, на що останній відмовився. Потім працівник поліції запропонував проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився. Після складання адміністративного протоколу, ОСОБА_1 він був зачитаний, права та обов`язки роз`яснені.

Відповідно до п.п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.

Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і складено протокол про адміністративне правопорушенні з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

За правилами частин 2-3 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Посилання ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які можуть вказувати на факт керування ним транспортним засобом; тобто не зафіксовано факту зупинки транспортного засобу, руху водія та навіть самого транспортного засобу, яким начебто він керував не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Так в письмових поясненнях ОСОБА_1 власноручно написав, що він рухався на своєму автомобілі Nissan Maxima державний номерний знак НОМЕР_1 ., не впорався з керуванням автомобіля, здійснив наїзд на огорожу будинку № 1 по вул. Північна. Злякавшись, з місця пригоди поїхав не дочекавшись працівників поліції.

Крім того, з наданого відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортного засобу, факту залишення місця ДТП, а також того, що він пошкодив огорожу. В матеріалах справи містяться протоколи про адміністративне правопорушення, які були складені відносно ОСОБА_1 за адміністративні правопорушення передбачені ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП. Згідно відомостей ЄДРСР вбачається, що постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 25 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн. (провадження №511/55/24) Із змісту постанови вбачається, що 22.12.2023 року о 21 год. 40хв., по вул. Північній біля буд. 1 у м. Роздільній Одеської області водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Nissan Maxima державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив ДТП без потерпілих та після пригоди з місця ДТП поїхав, не дочекавшись працівників поліції. На момент розгляду справи дану постанову ОСОБА_1 оскаржено не було. Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 25 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн. (провадження №511/54/24). Із змісту постанови вбачається, що 22.12.2023 року о 21 год. 40 хв., по вул. Північній біля будинку 1 у м. Роздільній Одеської області водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Nissan Maxima державний номерний знак НОМЕР_1 , вибрав небезпечну швидкість руху, не урахував дорожні умови , не був уважним в результаті чого здійснив наїзд (зіткнення) з огорожою по вул. Північній 1, в результаті ДТП без потерпілих, автомобіль отримав механічні пошкодження. На момент розгляду справи дану постанову ОСОБА_1 також оскаржено не було.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про те, що факт керування ОСОБА_1 транспортного засобу Nissan Maxima державний номерний знак НОМЕР_1 підтверджено, та не заперечувався ОСОБА_1 .

Посилання ОСОБА_1 на те, що працівники поліції вчинили морально-психологічний тиск на нього з метою отримання підписів у протоколі не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з відеореєстратора, дані про який внесені у протокол про адміністративне правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП.

Також з дослідженого відеозапису не вбачається будь-яких порушень працівниками поліції «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Водночас, відповідно до п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності з іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.

Між тим, апеляційний суд доходить до переконання, що з відеозапису встановлено одночасну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

Крім того, працівники поліції при складанні адміністративного протоколу у відношенні ОСОБА_1 діяли у відповідності із нормами чинного законодавства, будь-яких порушень не зафіксовано.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористався, не вказав заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, вказуючи про порушення співробітниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейського до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Крім того, вказуючи про порушення співробітниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейського до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Також не відповідає дійсності посилання апеляційної скарги про те, що працівники поліції не роз`яснили прав ОСОБА_1 у зв`язку із чим позбавили його правової допомоги оскільки згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №470530 від 23.12.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений із правами та обов`язками передбаченими ст. 63 Конституції України, а також із змістом ст. 266 КУпАП про що свідчить його підпис.

Посилання ОСОБА_1 про те, що матеріалами справи не підтверджено фактів реального направлення ОСОБА_1 для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я спростовуються матеріалами справи, а саме тим, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, однак останній відмовився, також до матеріалів справи було приєднано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з якого вбачається, що 23.12.2023 року водія було направлено на огляд до Роздільнянської ЦРЛ, однак ОСОБА_1 відмовився від такого огляду.

Довід апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення складався фактично без присутності ОСОБА_1 спростовується дослідженим відеозаписом з якого вбачається, що останній перебував у патрульному автомобілі, разом із працівником поліції весь час поки складався протокол.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Інші твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час дослідження доказів по справі, також жодних доказів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції не було долучено і до апеляційної скарги.

Також, слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з викладеного, апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 23.12.2023 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

Отже, позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами, не узгоджуються з дійсними обставинами справи, внаслідок чого розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту, обраний на власний розсуд.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова