П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2024 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенца К.К., при секретарі Майор Ю., за участі представника особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 - ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в режимі відеоконференції, адміністративні матеріали командира взводу 2 роти 2 УПП в Закарпатській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

23.08.2023 року о 03 год. 34 хв. в м. Ужгород, по вул. Мальовнича, 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Toyota Yaris д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився в КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» Закарпатської обласної ради. Висновок позитивний №1751 від 23.08.2023 року.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9А ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненому заперечив. Вказав на те, що він працює лікарем та в той вечір його було викликано , всю ніч перебував біля пацієнта. Зазначив, що він був зупинений працівниками поліції, та не відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, огляд пройшов у медичному закладі. Огляд на визначення стану алкогольного спяніння було проведено з порушенням, оскільки мундштук, не знаходився в індивідуальній упаковці. Також зазначив, що після проведеного огляду на стан алкогольного спяніння він сів за кермо автомобіля та поїхав додому, від права керування його не було відсторонено. Вказав, що не керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, не вживав алкогольні напої. Зазначив, що на дослідження не відбирали ні кров , ні сечу на виявлення стану алкогольного спяніння, а проходив огляд за допомогою спеціального приладу. Після проходження огляду працівниками поліції на території лікарні було складено відповідний протокол. Просив суд закрити провадження відносно нього по справі. Після оголошеної перерви в судовому засіданні в наступне судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні вину ОСОБА_1 у вчиненому заперечила. Подала до суду письмове клопотання про закриття провадження у справі, згідно якого зазначила наступне.

Вказала, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, наявний у матеріалах справи, у якому відображено лише обставини події, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не може слугувати безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Норма ч. 3 ст. 266 КУпАП свідчить про те, що огляд особи на стан сп`яніння проводиться у закладі охорони здоров`я лише у разі незгоди водія на проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу або у разі незгоди з його результатами. При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 відмовлявся від проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, поліцейський у порушення вимог п. 5 розділу ІІ Інструкції, не дивлячись на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не проінформував ОСОБА_1 про порядок застосування спеціального технічного засобу та не надав сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. При цьому, поліцейським взагалі не було роз`яснено ОСОБА_1 права, у тому числі і про можливість вимоги про надання сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. У порушення вимог п. 5 Розділу ІІ Інструкції поліцейським не було залучено двох свідків при проведенні огляду, зокрема таких, щодо неупередженості яких не було б сумнівів, залишивши поза увагою те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Про факт незалучення поліцейським свідків свідчить і відсутність запису у відповідній графі протоколу щодо свідків, а також акті огляду. Як убачається з матеріалів справи, протокол складено щодо ОСОБА_1 на підставі висновку лікаря № 1751 від 23.08.2023. Однак, до матеріалів справи не додано доказів про те, які саме ознаки сп`яніння були виявлені в ОСОБА_1 працівниками поліції і саме в зв`язку з їх виявленням його було направлено до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Поряд із цим, у матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 в заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому, у матеріалах справи відсутні відомості про те, яким саме чином проводився огляд на стан сп`яніння і які саме лабораторні дослідження здійснювались лікарем. Не додано до матеріалів справи і відомостей про кількість виявлених проміле, які б підтверджували факт нібито перебування в стані алкогольного сп`яніння, у тому числі й перевищували допустиму норму.

Наголосила на тому, що працівники поліції, складаючи щодо ОСОБА_1 протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не врахували вищенаведених обставин, зокрема й того, що в матеріалах справи відсутні достовірні відомості про факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, за який чинним законодавством передбачена адміністративна відповідальність, що в свою чергу потягло за собою необґрунтоване та безпідставне складення протоколу за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Звернула увагу суду на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, оскільки з розписки від 23.08.2023, складеної працівником поліції, не вбачається, що така була підписана ОСОБА_1 , і при цьому, вказана розписка не містить відомостей про те, що ОСОБА_1 відмовлявся її підписувати, що в свою чергу свідчить про те, що працівники поліції порушили вимоги законодавства і у цьому випадку. Вищенаведені факти свідчить про те, що поліцейським було порушено як право на захист, так і процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що такий огляд є недійсним, а відповідно і всі складені поліцейським документи, у тому числі і протокол, який не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, є недопустимими доказами.

Також, представник наголосила суду на тому, що протокол не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення та про те, яким технічним засобом було зафіксовано порушення, а відтак доданий до матеріалів справи відеозапис не є належним та допустими доказом.

З огляду на викладене просила суд закрити провадження по даній справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні представник особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 ОСОБА_3 вину ОСОБА_1 у вчиненому заперечив. Просив суд закрити провадження по даній справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Після оголошеної перерви в наступне судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі.

Свідок ОСОБА_4 , допитаний у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту та попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань в судовому засіданні пояснив, що є безпосереднім керівником ОСОБА_1 та перебуває з ним у службових відносинах, зазначив наступне.

Вказав, що він разом з ОСОБА_1 перебував на роботі, біля 18 -19 год вони розїхались додому. Однак йому біля 23 - 23:30 год. подзвонив ОСОБА_1 , повідомив , що одному з співробітників стало погано, заїхавши за ним вони поїхали разом. Після того, як вони роз`їхались біля 03 год . ночі , йому через деякий час зателефонував ОСОБА_1 ,та повідомив , що має проблеми, після чого він під`їхав до нього та побачив , що автомобіль ОСОБА_1 зупинено працівниками поліції . ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану спяніння за допомогою Драгера, нащо Окунь погодився. Після чого він поїхав додому, а ОСОБА_1 у супроводі поліцейських на службовому автомобілі поїхав невідомо куда. Вказав, що протягом часу коли вони були разом ОСОБА_1 не вживав алкоголььні напої.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , пояснення представників ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , покази свідка ОСОБА_4 , суд приходить до наступного висновку.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ч. 1 ст. 130 КУпАП диспозиція статті передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння.

Згідно матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 запроваджено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП, саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що є порушенням п. 2.9 а ПДР України.

Пункт 2.9 а ПДР України забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відео записуючих засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно ч. 5 ст. 266 КпАП України огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Так, процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного, наркотичного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначена ст.266 КУпАП, Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, згідно п. 6 розділу І інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затверджена спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі "Інструкція"), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п.7 розділу ІІ "Інструкції" проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

У пунктах 3, 4 розділу І Інструкції наводять певні ознаки станів алкогольного і наркотичного сп`яніння, за наявності яких у водіїв, останні підлягають огляду на стан відповідного сп`яніння.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Як встановлено судом, шляхом відтворення відеозапису з нагрудних камер працівників поліції в судовому засіданні, ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки Toyota Yaris д.н.з. НОМЕР_1 був зупинений працівниками поліції у зв`язку з порушенням ним правил дорожнього руху, а саме транспортний засіб рухався з непрацюючим заднім лівим габаритним фонарем та передній номерний знак на автомобілі був заклеєний прозорою клейкою стрічкою.

З оглянутого відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що на запитання поліцейського «чи вживали алкогольні напої?» ОСОБА_5 відповів «ні». Після чого працівником поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою спеціального приладу "Драгер". ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан спяніння за допомогою " Драгер" , проте побачивши в руках поліцейського технічний прилад став вагатися чи проходити йому огляд чи ні.

Працівником поліції було розяснено ОСОБА_1 , що він має право : пройти огляд на стан сп`яніння на місці, в медичному закладі або відмовитися від проходження огляду. На що ОСОБА_1 вказав, що пройде огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Після чого ОСОБА_1 в супроводі працівників поліції проїхав до медичного закладу.

На відтвореному в судовому засіданні відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції видно, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан спяніння в медичному закладі за допомогою спеціального приладу на визначення стану спяніння, та за наслідками огляду встановлено лікарем, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1751 від 23.08.2023 року встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Відтак, суд розцінює дії ОСОБА_1 як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Невизнання своєї вини особою, що притягається до адміністративної відповідальності, та її позицію в судовому засіданні, суд розцінює як спробу уникнути передбаченої законом відповідальності.

Суд критично оцінює доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 було безпідставно зупинено працівниками поліції, оскільки з дослідженого відеозапису вбачається, що підставою зупинки водія було Порушення правил дорожнього руху, а саме порушення ч.1 ст.121-3 КпАП України. Про конкретну причину зупинки транспортного засобу водія було поінформовано.

Згідно зі статтею 31 Закону України "Про національну поліцію"поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 4) зупинення транспортного засобу, тощо.

Статтею 35 Закону України "Про національну поліцію" передбачено причини для зупинення транспортного засобу серед яких порушення водієм Правила дорожнього руху. Саме ж скасування постанови про накладення адміністративного стягнення не спростовує підставність (законність) зупинки транспортного засобу.

Щодо аргументів представника про те, що протокол не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення та про те, яким технічним засобом було зафіксовано порушення, суд виходить з наступного.

Згідно з статтею 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Вимоги до протоколу передбачені нормами ст. 256 КУпАП та у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Суд звертає увагу сторони захисту на те, що предметом розгляду даної справи є протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №412272 від 23.08.2023 р., запроваджений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а не оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення . Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №412272 від 23.08.2023 р., запроваджений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, складений відповідно до вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376.

Щодо аргументів ОСОБА_1 про те, що у нього не відбирали кров та сечу на виявлення стану алкогольного спяніння, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Розділом ІІІ Інструкції, зокрема, встановлено наступне.

Метою огляду на стан сп`яніння водіїв є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук (п. 12).

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропнихречовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Отже, аналізуючи зміст вказаної Інструкції, можна прийти до наступних висновків.

Проведення лабораторних досліджень визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим. Кров, як предмет біологічного дослідження, використовується лише у разі об`єктивної неможливості одержати зразки іншого біологічного середовища (зокрема, у разі перебування водія у несвідомому стані внаслідок ДТП або з тяжкими травмами чи з інших поважних причин).

Відповідно до п.8 розділу Інструкції у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

За викладених обставин суд приходить до висновку, що у даному випадку, у зв`язку з відсутністю факту ДТП, ознак перебування особи в стані наркотичного спяніння відсутній обов`язок здійснення медичного огляду з застосуванням забору крові та сечі ОСОБА_1 .

Що стосується доводів представника в частині , що відеозапис не є безперервним.

Згідно пунктів 4, 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Розділом ІІІ вищевказаної Інструкції передбачено порядок застосування відеореєстраторів, встановлених на службових транспортних засобах, а саме: відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія; включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними на окремі файли, а відеофіксація не здійснювалася безперервно від зупинки транспортного засобу до закінчення складення працівниками поліції протоколу, не є підставою для закриття провадження по справі, оскільки на одному із відеозаписів безперервно та чітко зафіксовано факт управління ОСОБА_1 автомобілем, зупинення його транспортного засобу, а на іншому відео - факт проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. Отже, підстав піддавати сумніву зміст даного відеозапису з наведених підстав у суду немає, а тому такі твердження суд відхиляє як неправдиві та безпідставні.

Всупереч доводам представника, суд вважає даний відеозапис належним та допустимим доказом у справі, оскільки він підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом; огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння .

Що стосується доводів представника в частині незалучення поліцейським свідків.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Виходячи з правового аналізу вказаної норми права, вбачається, що поліцейський в разі неможливості застосування технічні засобів відеозапису проводить огляд у присутності двох свідків.

Оскільки в даному випадку під час проведення огляду поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису, залучення свідків не передбачено нормами права.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №412272 від 23.08.2023 р., даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1751 від 23.08.2023 р., згідно якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, який приєднано до матеріалів справи, даними відеозапису з нагрудних відеореєстраторів патрульних поліції, даними розписки про залишення на зберігання транспортного засобу від 23.08.2023 року та іншими матеріалами справи, а також доданим до матеріалів справи листом Департаменту охорони здоров`я Закарпатської обласної військової адміністрації від 15.04.2024 №792/01.10, який долучено стороною захисту.

Оцінюючи докази, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що такі є належними, допустимими та такими, що повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а за таких обставин, враховуючи вище викладене, суд у відповідності до положень статей 251 та 252 КУпАП, вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст. 130 КпАП України кваліфіковані вірно.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Таким чином, враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке має підвищену суспільну небезпеку, а також характер правопорушення, який є умисним, відноситься до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, обставини справи, особу порушника та ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, у відповідності до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП, вважаю, що на гр-на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ст. 130 ч. 1 КУпАП , яка є безальтернативною, у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, що буде достатньою мірою відповідальності для досягнення мети адміністративного стягнення, яке застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З урахуванням положень п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 130 ч. 1, 283-285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца