П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.07.2024 Справа №607/13307/24 Провадження №3/607/5871/2024

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Гуменний П.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

1.Суть протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №325263 від 3.06.2024,3.06.2024 близько 18:30 по АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство, а саме ображав лайливими словами, погрожував фізичною розправою, штовхав та чіплявся до ОСОБА_2 , чим ображав людську гідність і громадську мораль.

Дії ОСОБА_1 , відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення кваліфіковано за ст. 173 КУпАП.

2. Позиції учасників.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав.

Зазначив, що він знайомий із ОСОБА_2 протягом 30 років. Чому ОСОБА_2 3.06.2024 викликав працівників поліції, йому не відомо. Вони того дня бачилися та жартували.

Додав, що жодних тілесних ушкоджень він ОСОБА_2 не наносив, також не погрожував йому та не ображав лайливими словами.

У судовому засіданні ОСОБА_2 повідомив, що він знайомий із ОСОБА_3 протягом тривалого періоду часу. На даний час між ними склалися неприязні стосунки.

Вказав, що інформація, викладена у письмових пояснення від 3.06.2024 відповідає дійсності і він підтримує письмові свідчення, котрі надав працівникам поліції. Більш нічого додавати не бажає.

Заявив, що йому не відомо, чому працівники поліції вказали у протоколі, що свідків вказаного правопорушення немає. Свідки були.

3. Норми законодавства, якими керується суд при вирішенні даної адміністративної справи.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності ст. 245 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 173 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку.

Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях у процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою. Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення буде порушено громадський порядок і прагне саме до цього. Зазначені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку неповаги до суспільства. Домінування у свідомості особи саме такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання є головним критерієм відмежування дрібного хуліганства як адміністративного правопорушення проти громадського порядку та моральності від інших адміністративних правопорушень.

Як зазначила Велика палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 справа №288/1158/16-к хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи. Хуліганські дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Суд зауважив, що для юридичної оцінки діяння за ст. 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об?єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства. А за відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачиться на користь особи.

Згідно ч.2 ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

4. Установлені судом факти, необхідні для вирішення адміністративної справи про порушення митних правил.

Слід зазначити, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, за відсутності інших об`єктивних доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення, не може слугувати доказом винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі працівниками поліції долучено виключно такі докази:

- відеозапис із нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовано, що працівники поліції приїхали за викликом. На вказаному відеозаписі також відображено, що ОСОБА_1 стоїть на вул. Торговиця в м. Тернополі та повідомляє, що йому невідомо про причини приїзду працівників поліції, оскільки жодних конфліктів у нього з ОСОБА_2 не було. Вказав, що вони дружать близько 30 ти років.

Тобто на відеозаписі не відображено вчинення вказаного правопорушення, натомість він міститься інформацію виключно, яка стосується оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

- заяву ОСОБА_2 від 3.06.2024, у якій він просив притягнути до відповідальності ОСОБА_4 за те, що останній наніс йому тілесні ушкодження, а саме вдарив його головою в ніс і погрожував фізичною розправою та постійно дзвонить із погрозами;

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 3.06.2024, у яких він зазначив, що 3.06.2024 близько 18:30 по АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 підійшов до нього, почав ображати, після цього вдарив головою об його голову, також періодично дзвонить йому та погрожує;

- рапорт поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП від 3.06.2024.

Водночас, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. Про це зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові по справі №524/4668/17.

Окрім того, слід зазначити, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №325263 від 3.06.2024 та у інших долучених до матеріалів справи доказах містяться розбіжності, зокрема у протоколі не відображено, що ОСОБА_1 наносив удари головою в область голови ОСОБА_2 , а вказано, що він ображав лайливими словами, штовхав, чіплявся та погрожував фізичною розправою.

Будь-які інші докази в матеріалах справи відсутні, зокрема показання свідків, чи відеозапис безпосередньо вчинення правопорушення, довідки з медичного закладу про наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_2 , чи звернення останнього за допомогою.

5. Висновки суду.

Застосовуючи вищевказані норми закону до установлених фактів, судом встановлено, що матеріалами справи те доведено за стандартом доведення вини поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 3.06.2024 близько 18:30 наносив удари чи штовхав ОСОБА_2 , а також, що він ображав лайливими словами, погрожував фізичною розправою ОСОБА_2 .

Також відсутні докази на підтвердження відомостей про те, що діями ОСОБА_1 було порушено громадський порядок і спокій громадян, разом з тим як потерпілий так і ОСОБА_1 в судовому засіданні засвідчили той факт, що вони знайомі протягом тривалого часу. При цьому потерпілий заявив, що відносини з ОСОБА_1 на даний час неприязні.

Самі пояснення потерпілого, за відсутності будь-яких інших доказів, не є достатніми доказами для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні інкримінованого йому діяння.

Таким чином, матеріалами справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, факт вчинення ним дрібного хуліганства не підтверджується, тому суд не може погодитися з висновками уповноваженої особи на складання протоколу про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Відтак, вважаю необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 173, 247, 280, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя П.П. Гуменний