П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/3002/23

Провадження № 3/348/66/24

09 липня 2024 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Максименко О.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гвізд Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 16.05.2006 Надвірнянським РВ УМВС в Івано-Франківській області,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

У с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 10.12.2023 о 00:16 год. в м. Надвірна по вул. Грушевського водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Land Rover д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер AlCOTEST6810. Відповідно до тесту 04660 проводився 10.12.2023 о 00:39 год. газоаналізатором "Драгер Alcotest 6810", водій дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (результат тест огляду позитивний 1,88%).

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.

Адвокат Зелінський П.Л. в судовому засіданні просив провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та зазначив, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено приладом, який не включений до переліку, не пройшов періодичної повірки, а саме: газоаналізатори Drager Alcotest 6810 та 6820 не пройшли повірку заводом виробником та неможливо провести таку повірку ДП "Укрметрестандарт", дані прилади не сумісні із несанкціонованими муштуками, які закуплені ГУНП в Івано-Франківській області. Окрім того, з відеоматеріалів вбачається, що ОСОБА_1 використовував один муштук 7 разів, в той час як дана річ є одноразовою, так як на її стінках накопичуються пари газів, які впливають на результат тестування, що на його думку, і вплинуло на результат тесту.

До матеріалів справи разом з протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 588386 від 10.12.2023 наданий диск з відеозаписом подій, з якого вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, за кермом дійсно був ОСОБА_1 , під час перевірки документів було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на виявлення стану сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився, результат тесту показав 1,88% проміле, з результатом був згідний, їхати в медичний заклад для повторного проходження огляду відмовився. Від керування автомобілем був відсторонений, автомобіль за допомогою евакуатора був доставлений на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів.

При цьому на відео не зафіксоване повідомлення особи про причину зупинки, не було роз`яснено його права, не забезпечено право на правову допомогу, також не зафіксовано відмова ОСОБА_1 від ознайомлення з протоколом та отримання ним його копії.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950, ратифікованою Україною 17.07.1997, передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення УкраїноюКонвенції про захист прав людини і основоположних свободі протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожний окремо та в їх сукупності, приходить до наступного.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія» .

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 ВС у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

Працівниками поліції було зупинено ОСОБА_1 під час дії комендантської години, про що свідчить наявний в матеріалах справи рапорт інспектора СРПП, однак водія про причину зупинки повідомлено не було.

Також, ОСОБА_1 перед початком і при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння не було належним чином забезпечено право на реальну допомогу адвоката, не роз`яснено право на мовчання і не свідчити проти себе, що є істотними процесуальними порушеннями її конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України), що в силу правового принципу «плодів отруєного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.

Окрім того, як вбачається із відеозапису, ОСОБА_1 на місці події пропонувалось пройти огляд за допомогою алкотестера "Драгер". Належно завіреної копії сертифікату якості вказаного приладу йому не надавалось. При цьому суд вважає за можливе взяти до уваги повідомлення уповноваженого представника виробника алкотестерів Драгер в Україні п. Шерстюка Р. про те, що використання всіх алкотестерів в Івано-Франківській області є неправомірним через те, що упродовж 2022-2023 років управління поліції в Івано-Франківській області не надавало уповноваженому представнику виробника спеціальні технічні засоби - газоаналізатори Drager Alcotest 6810 та Drager Alcotest 6820 для перевірки налаштувань та проходження ними регулювання.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, вважаю, що всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення слід тлумачити на його користь.

Отже, оскільки суду не надано беззаперечних та переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 9, 247, 251, 252, 256, 266, 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Надвірнянського районного суду

Івано-Франківської області О. Ю. Максименко