ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1041/24 Номер провадження 33/814/834/24Головуючий у 1-й інстанції МУРАШОВА Н. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Крюківського районного суду Полтавської області від 07 травня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Крюківського районного суду Полтавської області від 07 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 24 лютого 2024 року о 09 год. 50 хв. в м. Кременчук Полтавської області по вул. Халаменюка, буд.7, ОСОБА_1 здійснював провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів транспортним засобом Chevrolet Еvаndа, д.н.з. НОМЕР_1 , в режимі «Таксі», з метою отримання прибутку, без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без отримання ліцензії на даний вид господарства, чим порушив п.24 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності». Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 подавши апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.05.2024 року скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено точних обставин вчинення адміністративного правопорушення, не вказано яким чином здійснювалася господарська діяльність з перевезення пасажирів, кому та коли надавав послуги з перевезення, від кого та у якій сумі отриманні кошти та чи отримувалися кошти взагалі.

Посилається на те, що на відеозаписі, який долучений до матеріалів справи вбачається, що автомобіль не приведений в рух, жодного пасажира ні в автомобілі ні біля автомобілю не було, гроші ніхто не платив, був в автомобілі сам. Акцентує увагу, що є інвалідом внаслідок війни 2 групи, тому під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору.

Окрім того, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що 01.03.2024 року приїздив у суд, щоб повідомити, що з 1 березня 2024 року він буде декілька місяців проживати за адресою свого місця реєстрації у с. Кам`яні Потоки (у будинку що не опалюється), адже у квартиру в якій мешкав тимчасово переїхала сім`я з дітьми з м. Курахове Донецької області, у зв`язку з чим він тимчасово її звільнив, поки вони не знайдуть собі інше житло. Однак в канцелярії йому повідомили, що справа у суд ще не надходила і запевнили, що всі повістки направляються виключно за місцем прописки та судом перевіряється адреса прописки при надходженні справи та сказали не хвилюватися і чекати повістку поштою або смс-повістку чи телефонограму, якщо його номер телефону вказаний у протоколі. Тому він був впевнений що суд його повідомить про розгляд справи.

27 травня 2024 року він знову звернувся до суду, де в канцелярії йому повідомили, що справа вже розглянута та постанова направлена поштою на адресу АДРЕСА_1 . Того ж дня поїхав до відділення пошти де отримав копію постанови від 07.05.2024 року, якою його притягнуто до відповідальності, тобто постанову суду отримав 27.05.2024 року.

Відповідно до положень ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, адже твердження апелянта підтверджуються матеріалами справи

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 лютого 2024 року о 09 год. 50 хв. в м. Кременчук Полтавської області по вул. Халаменюка, буд.7, ОСОБА_1 здійснював провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів транспортним засобом Chevrolet Еvаndа, д.н.з. НОМЕР_1 , в режимі «Таксі», з метою отримання прибутку, без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без отримання ліцензії на даний вид господарства, чим порушив п.24 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності». Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП №677244, складеним 24.02.2024 року інспектором ВБДР Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Білоконем Е.О.; рапортом інспектора ВБДР Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Білоконя Е. про те, що 24.02.2024 року він спільно із старшим інспектором капітаном поліції ОСОБА_2 проводили заходи профілактичного характеру направлені на забезпечення безпеки дорожнього руху під час здійснення перевезень пасажирів автомобільним транспортом. В ході відпрацювання о 09 год. 50 хв. за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. О. Халаменюка, виявили транспортний засіб Chevrolet Еvаndа, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який перевозив пасажира на даному транспортному засобі у режимі таксі без відповідної ліцензії провадження господарської діяльності, чим порушив п.24 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», ст.ст. 9, 39 Закону України «Про автомобільний транспорт». За даним фактом на водія було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №677244 за ч.1 ст.164 КУпАП; фотокопіями, на яких зафіксований транспортний засіб Chevrolet Еvаndа, д.н.з. НОМЕР_1 , на якому розміщена шашка «Таксі»; відеозаписом, на якому зафіксовано правопорушення, вчинене ОСОБА_1 за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті працівника поліції, та іншими доказами які містяться в матеріалах справи.

Проте, суд апеляційної інстанції не може погодитися із подібним висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП, передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Диспозиція ст. 164 КУпАП має банкетний характер, оскільки відсилає до законів, які регулюють, зокрема, порядок здійснення певних видів господарської діяльності, що потребують ліцензування або державної реєстрації.

Згідно ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Разом з тим, відповідно до п.14.1.36 ст.14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно положень ст. 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, зокрема, що ліцензія - запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про рішення органу ліцензування щодо наявності у суб`єкта господарювання права на провадження визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Згідно з ч. 1ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року №222-VIII, за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративну відповідальність.

Також згідно з пунктом 24 частини першої статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Згідно із положеннями ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» документом дозвільного характеру є дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Відповідно до ст. 42 ГК України, підприємництво як вид господарської діяльності - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно з ч. 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності», під господарською діяльністю слід розуміти діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язану з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої - безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

Під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Таким чином, відповідно до вищезазначених норм, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП суд мав отримати докази того, що він здійснював господарську діяльність з надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без відповідної ліцензії, а також отримував від здійснення зазначеного виду діяльності дохід.

Між тим, протокол про адміністративне правопорушення, сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд зазначає, що працівниками поліції зафіксовано на відеозапис як ОСОБА_1 як перебував в автомобілі Chevrolet Еvаndа, д.н.з. НОМЕР_1 в режимі «ТАКСІ» та очікував на пасажирів, проте будь-яких доказів здійснення діяльності з надання послуг по перевезенню матеріали справи не містять, у зв`язку з чим не можна стверджувати про систематичність дій ОСОБА_1 та не свідчить про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Інші докази, які вказували б на користування послугами таксі систематично, протягом року під керуванням водія ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні.

З урахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про наявності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП є передчасним та ґрунтується на припущеннях.

Оскаржувана постанова суду взагалі не містить доказів, що підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та мотивів прийнятого рішення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В п. 39 Рішення ЄСПЛ «Лучанінова проти України» Суд зробив висновок, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушив заявник у зазначеній справі, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням, Суд вважає, що провадження, про яке йдеться (справа про адміністративне правопорушення), є кримінальним для цілей застосування Конвенції.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що працівниками поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були порушенні вимоги КУпАП, за яких цей протокол не можна визнати належним та допустимим доказом, а судом першої інстанції при розгляді справи на ці порушення не було звернуто уваги, що в подальшому потягло за собою прийняття незаконного рішення.

Тому апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Крюківського районного суду Полтавської області від 07 травня 2024 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Крюківського районного суду Полтавської області від 07 травня 2024 року скасувати, провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин