Провадження № 3/127/5634/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Король О.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, навчається у Вінницькому національному технічному університеті, проживає за адресою : АДРЕСА_1 ,

за ст. 185 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №218549 від 02.07.2024 року, того ж дня о 16 год. 20 хв. у м. Вінниця по вул. Келецька, 104, ОСОБА_1 здійснив злісну непокору законній вимозі працівників поліції, а саме почав тікати з місця правопорушення, не реагував на вимогу зупинитися, про що в подальшому був затриманий в адміністративному порядку відповідно до протоколу АЗ №098993 від 02.07.2024 року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані посадовою особою УПП у Вінницькій області за ст.185 КУпАП, як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Громадянин України ОСОБА_1 та його захисник адвокат Ткач Ю.А. в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, заперечили, просили суд закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказали на те, що подія відбулась 02.07.2024 року приблизно о 16 год.00 хв. Перебуваючи у квартирі по АДРЕСА_2 на телефон ОСОБА_1 надійшов телефонний дзвінок невідомої особи, яка повідомила, що його автомобіль перекриває проїзд до гаражу та буде евакуйований з місця стоянки. Вийшовши з під`їзду на вулицю ОСОБА_1 побачив біля свого авто двох працівників поліції та заявника, яка йому повідомила, що автомобіль перешкоджає їй виїхати з гаража та попросила його перепаркувати автомобіль. ОСОБА_1 , сівши до свого автомобіля перепаркував його на відстань приблизно двадцять метрів, та вийшовши з нього пішов у напрямок працівників поліції для з`ясування обставин справи. У цей час працівники поліції без будь-яких попереджень та пояснень ситуації почали проводити затримання, повалили його на землю, одягли кайданки та повезли до відділу поліції, де черговим було викликано швидку допомогу та ОСОБА_1 було доставлено до Вінницької лікарні швидкої медичної допомоги, тому що при затриманні працівники поліції застосувавши фізичну силу і завдали йому садини на обличчі.

Коли ОСОБА_1 вийшов з під`їзду до свого автомобіля працівники поліції не вимагали у нього пред`явити документи, які посвідчують особу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія, не пояснили суті адміністративного правопорушення, а відтак у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, що полягає у злісній непокорі працівникам поліції.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 дала пояснення про те, що 02.07.2024 року приблизно о 16 год. 00 хв., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_1 на його телефон надійшов виклик про те, що його автомобіль буде евакуйовано. Вийшовши на вулицю приблизно через дві хвилини після ОСОБА_1 свідок побачила, що біля його автомобіля стоять два працівника поліції та невідома жінка. ОСОБА_1 сів у свій автомобіль та перепаркував його приблизно на двадцять метрів, вийшов з нього та почав рухатися у бік працівників поліції, які почали бігти йому на зустріч та застосували фізичну силу, повалили на землю, одягнули кайданки. ОСОБА_2 вказала, що ОСОБА_1 не тікав від працівників поліції, а навпаки йшов до них сам назустріч, та при затриманні не чинив жодного опору. Також свідок зазначила, що працівники поліції ні до затримання, ні під час затримання не роз`яснили суть адміністративного порушення та без будь-яких законних вимог до ОСОБА_1 чи пояснень накинулися на нього та провели грубе затримання із завданням йому садини на обличчі.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Приводом до притягнення до адміністративної відповідальності стало те, що відповідно до рапорту працівника поліції під час патрулювання на службовий планшет надійшов виклик про порушення Правил ПДР (паркування), а саме перекриття виїзду з гаражного приміщення.

В п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» роз`яснено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, а також, що адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

З об`єктивної сторони злісна непокора виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну неповагу до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.

Відмінність опору від злісної непокори полягає в тому, що опір це активна фізична протидія законній діяльності потерпілих, а злісна непокора це пасивна поведінка.

З системного аналізу положень КУпАП з урахуванням позиції Верховного Суду України, висловленої в узагальненні «Практика розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління (статті 185-185-2 КУпАП)» слідує, що таке правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського, саме законної, адже його вимоги та розпорядження, акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані, зокрема, про перебування його при виконанні службових обов`язків, про що мають свідчити установлена форма одягу, нагрудний знак, а також пред`явлене відповідне посвідчення, у зв`язку з чим у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені, які саме законні вимоги були висунуті поліцейським, дані про те, що він знаходився при виконанні службових обов`язків.

За змістом ст. ст. 254 і 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, яким фіксується факт адміністративного правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі. До складання протоколу та його змісту пред`являють спеціальні вимоги. Протокол про адміністративне правопорушення повинен містити, зокрема, викладення суті адміністративного правопорушення.

Проте як вбачається з матеріалів справи у протоколі про адміністративне правопорушення не вказані законні вимоги поліцейського, яких ОСОБА_1 нібито не виконував, не зазначено і те, що вимога працівників поліції була наполегливою та неодноразово повтореною. Не зазначення в протоколі про конкретних працівників поліції, щодо яких такі дії нібито вчинялись, призводить до ігнорування прав особи, яка притягається до відповідальності, оскільки позбавляє її права бути поінформованою про характер і причини притягнення до адміністративної відповідальності, не дає змоги підготуватися до свого захисту, враховуючи некоректно викладену суть правопорушення без ідентифікації ключових деталей вчинення ймовірного діяння, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Необхідність з`ясування суті розпорядження працівника поліції, з метою надання оцінки його законності, випливає, зокрема, з Постанови Верховного Суду України від 03.03.2014 року у справі №5-49к13, прийнятої внаслідок постановлення рішення Європейського суду з прав людини по справі «Вєренцов проти України» від 11.04.2013 року (набуло статусу остаточного 11.07.2013 року).

У даному випадку протокол вказаним вимогам не відповідає, оскільки з нього неможливо встановити, які саме поліцейські висували вимоги, у зв`язку з чим неможливо встановити та перевірити факт про те, чи є вони законними. Крім того, не вказано вимоги яких саме поліцейських відмовився виконати ОСОБА_1 . В матеріалах справи відсутні докази про його агресивну поведінку або про непокору, виражену в зухвалій формі.

В матеріалах адміністративної справи, крім протоколу та рапорту, не надано жодних доказів вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, а сам протокол та рапорт без доказів не може бути беззаперечним доказом вчиненого правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Таким чином, обставини викладені у протоколі не відповідають складу правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП та не підтверджуються доказами, наявними в справі. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КпАП.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, має бути врахована практика Європейського суду з прав людини, зокрема, позиція суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)». Таким чином, суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 62 Конституції України визначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Аналогічного роду положення закріплено і в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно із ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, є недоведеною.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, у зв`язку із чим ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ст.185 КУпАП і, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 221, 247, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляція протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя