33/812/372/24 Головуючий у першій інстанції Подзігун Г.В.
Провадження № 33/812/372/24 Доповідач апеляційного суду Лівінський І.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 липня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Лівінського І.В.,

з секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в прибуток держави в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №560618, 29 січня 2024 року, о 01 год. 07 хв. у м. Миколаєві, вул. Архітектора Старова, буд. 2Д, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Drager» та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР), відповідальність за що передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в прибуток держави в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Крім того, суд стягнув судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову, провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Апелянт не згодний із оскаржуваною постановою, вважає, що постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу, зворушення з місця і як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі (рішення ВС КАС від 20 лютого 2019 року у справі №404/4467/16а).

З матеріалів справи (зокрема протоколу та відеозапису) не вбачаються обставини зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , тим більше ці обставини не зафіксовані, а навпаки під час судового розгляду справи було встановлено, що водій знаходився в транспортному засобі, який не рухався. Отже, констатовано відсутність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції водія притягнуто до відповідальності не за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, а за відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, що не відповідає за встановлених у справі обставин, диспозиції статті 130 КУпАП. Таким чином, прямих та достовірних доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем за обставин описаних у протоколі, матеріали справи не містять.

Апелянт вважає, що враховуючи, що ОСОБА_1 , знаходячись в автомобілі який не рухався, вимог ПДР не порушував, а протилежне не доведене достатніми та неспростовними доказами, приймаючи до уваги необхідність дотримання вимог статті 62 Конституції України, вимог статті 6 Конвенції та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення, тож в його діях відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №560618, від 29 січня 2024 року, вбачається, що 29 січня 2024 року о 01 годині 07 хвилин в м. Миколаєві по вул. Архітектора Старова, буд. 2 Д, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу алкотестера «Drager» та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с.1).

Зі змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомився під підпис. В письмових поясненнях по суті порушення в протоколі останній зазначив: «сидел на пасажирском сидении».

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Ухвалюючи судове рішення про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, суд дійшов переконання, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження огляду на місці зупинки на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, що підтверджується складеним протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 560618 від 29 січня 2024 року, доданими до нього актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відеозаписом.

Однак, з такими висновками апеляційний суд не погоджується з огляду на таке.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

За змістом частини 1 статті 130 КУпАП склад адміністративного порушення, в тому числі, складає сукупність фактів: керування транспортними засобами з ознаками алкогольного сп`яніння та відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду або на місці зупинки, або у відповідному медичному закладі.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

За висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 20 лютого 2019 року у справі №404/4467/16а, керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 560618 від 29 січня 2024 року долучено диск з відеозаписом подій 29 січня 2024 року.

З початку відеозапису з бодікамери патрульного поліцейського, який досліджений апеляційним судом, видно, що автомобіль марки «ВАЗ 2107» стоїть на подвір`ї багатоповерхового будинку із ввімкненим двигуном. Коли працівники патрульної поліції підійшли до цього транспортного засобу, ОСОБА_1 перебував за кермом, на водійському сидінні.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 вину не визнав, з обставинами, викладеними в протоколі, не погодився. Пояснив, що 29 січня 2024 року не керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , а лише перебував в ньому, грівся та спав.

В судовому засіданні суду першої інстанції також надав пояснення співробітник патрульної поліції, ОСОБА_2 , який показав, що 29 січня 2024 року надійшов виклик від мешканців будинку АДРЕСА_2 , про те що на подвір`ї будинку стоїть транспортний засіб із ввімкненим двигуном, водій якого натискає на педаль газу, із-за чого дуже гучно, а тому заважає відпочивати. Мешканці дому неодноразово підходили до водія і просили не заважати їм відпочивати. Коли працівники патрульної поліції прибули за викликом, виявили заведений транспортний засіб «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого постійно натискав на педаль газу. ОСОБА_1 перебував за кермом, на водійському сидінні.

Отже, зазначений відеозапис, а також пояснення працівника поліції ОСОБА_2 , які узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 , підтверджують той факт, що безпосередньо до складання протоколу про адміністративне правопорушення транспортний засіб, в якому перебував ОСОБА_1 , не перебував у русі.

За такого, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 29 січня 2024 року о 01 год. 07 хв. у м. Миколаєві на вул. Архітектора Старова, буд. 2Д, керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 .

Як визначено статтею 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, що свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, зазначеного у протоколі серії ААД № 560618 від 29 січня 2024 року.

З огляду на наведене, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні 29 січня 2024 року вимог пункту 2.5 ПДР України є невірними, оскільки в суді не доведено наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Апеляційний суд усвідомлює суспільну небезпеку правопорушень, пов`язаних з керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння, необхідність невідворотності покарання порушників та створення умов, які би перешкоджали розповсюдженню таких правопорушень.

Проте необхідність дотримання вимог статті 62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог статті 6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає апеляційному суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростованими доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 , 29 січня 2024 року о 01 год. 07 хв. у м. Миколаєві.

Недоведеність факту керування транспорним засобом ОСОБА_1 , навіть при доведеності перебування його на час затримки у стані алкогольного сп`яніння та факту відмови від проходження огляду, свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, що відповідно до пункту 1 частини 1статті 247 КУпАП є підставою для закриття адміністративного провадження.

Тому постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП

Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду І.В. Лівінський