ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2024 Справа №607/15290/24 Провадження №3/607/6663/2024

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Вийванко О.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Управлінням патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції направлено в суд матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 710352 від 02.07.2024 вбачається, що 02.07.2024 о 19 год 55 хв в м. Тернопіль вул. Микулинецька, 15А водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Land Cruiser Prado 120» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, що не реагують на світло; неприродна блідість; сповільненість мови. Від проходження огляду в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та положення ст. 63 Конституції України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнав, подавши письмове клопотання про закриття провадження у даній справі, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та пояснив, що 02.07.2024 він з побратимом ОСОБА_2 , повертались з його офіційної відпустки. Після його звільнення у листопаді 2023 року з лав ЗС у відставку за станом здоров`я, він завів собі собаку, який весь час знаходиться з ним, що суттєво полегшує його психологічний стан. Оскільки йшов дощ, то для санітарної зупинки вони зупинились по трасі на зупинці транспорту, щоб вигуляти собаку. В цей час, під`їхав екіпаж поліції, який зробив їм зауваження та запропонував звільнити зупинку, що вони одразу і зробили. Під час цього спілкування поліцейські звернули їх увагу на пластикові пляшки, які лежали на зупинці (імовірно це був пристрій для вживання канабісу). Вони запевнили поліціантів, що нічого забороненого не вживали і після короткої бесіди їм було дозволено рушати далі.

Згодом, вже в місті Тернопіль, їх наздогнали вже два екіпажа поліції, зупинили і звинуватили в порушенні вимог п. 11.2 ПДР (рух в лівій смузі при вільній правій). Зазначив, що на цей раз поліцейські були налаштовані агресивно, розмову вони почали з зауваження, що його собака знаходиться в машині без намордника, однак собака не має його носити, оскільки навіть не включений в перелік небезпечних порід собак, визначений відповідною постановою КМУ №1164 від 10.11.2021. Втім, тон розмови не змінився і співробітники поліції зажадали провести поверхневий огляд ТЗ та їх особистий огляд. Зважаючи на війну, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 максимально співробітничали в цьому і зробили все, що від них вимагали.

В процесі огляду поліцейські вели себе агресивно, декілька разів хапались за газові балончики та нічого не знайшовши, поліцейські запропонували ОСОБА_1 проїхати на медичне обстеження на стан алкогольного/наркотичного сп`яніння, на що останній одразу погодився, але попросив, щоб його супроводжував собака. Однак, поліцейські категорично відмовили, запропонувавши лишити собаку в машині, що було неприпустимо, оскільки їх вимога не ґрунтувалась на жодному законі, він відмовився. Як наслідок, відносно нього був складений згаданий вище протокол.

Отже, підставою складання зазначеного протоколу стала його відмова залишити в машині мого семимісячного собаку для подальшого проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Одразу після складання протоколу ОСОБА_1 особисто звернувся до Комунального некомерційного підприємства «Тернопільський медичний центр соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради, де пройшов медичний огляд на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, який встановив, що ознак сп`яніння не виявлено.

Відтак, зважаючи на висновки лікарів Комунального некомерційного підприємства «Тернопільський медичний центр соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради, просить суд провадження в адміністративній справі про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з ч. 6 ст. 266 КУпАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пунктом 4 розділу 1 Інструкції передбачено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Як вбачається із відеозапису, наявного в матеріалах справи, поліцейський вказав на те, що у ОСОБА_1 звужені зіниці, які не реагують на світло та неприродна блідість.

Натомість, ОСОБА_1 чітко та адекватно відповідає на всі запитання поліцейських, поводить себе адекватно, а його поведінка повністю відповідає обстановці, за якої відбувається його спілкування з поліцейськими.

Також, з відеозапису неможливо встановити чи встановлювалися взагалі у водія ознаки сп`яніння на місці зупинки його транспортного засобу, які б давали підстави для проведення огляду останнього.

Зважаючи на викладені обставини, які дають підстави для сумніву на предмет наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, про що свідчить запис із відеокамери поліцейського, ставить під сумнів законність вимог поліцейських щодо проходження огляду на стан сп`яніння останнього.

При цьому, закон пов`язує відповідальність за відмову від проходження водія від освідчення на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння встановлену ст. 130 КУпАП лише за керуванням такою особою транспортним засобом і лише за наявності ознак такого сп`яніння, що в даному випадку встановлено не було.

Отже, сама по собі відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за відсутності його ознак, не утворює складу адмінправопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Також, як вбачається із відеозапису, з місця події ОСОБА_1 погодився проїхати у медичний заклад, що підтверджується відеозаписом, на якому ОСОБА_1 на запитання інспектора поліції «чи готові проїхати у медичний заклад», він відповів «так, поїхали» та попросив поліцейських, щоб його супроводжував його собака, оскільки є важливим об`єктом забезпечення його психоемоційного балансу, відтак рекомендовано постійне знаходження цього собаки поряд з ним, що підтверджується довідкою практичного психолога ОСОБА_3 , однак поліцейськими дані вимоги були проігноровані, незважаючи на пояснення ОСОБА_1 .

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_1 погодився проїхати у медичний заклад для проходження огляду, поліцейський був зобов`язаний доставити його у медичний заклад, чого зроблено не було.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Так, згідно вимогам ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічні вимоги, але більш конкретні передбачені і спеціальною Інструкцією про порядок про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Пунктами 6 та 7 розділу 1 вказаної Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерського-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Системний аналіз вказаної правової норми дає підстави для висновку, що у випадку проведення огляду на стан сп`яніння безпосередньо поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, останній повинен з`ясувати чи погоджується водій з результатами такого огляду та роз`яснити його право щодо можливості проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я.

Таким чином, не направивши ОСОБА_1 у медичний заклад після його згоди проїхати в лікарню, працівник поліції не дотримався порядку проведення огляду, визначеного ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

За таких обставин, працівниками поліції, всупереч ч. 2 ст. 266 КУпАП, не було забезпечено належним чином передбачений вищезазначеними інструкціями огляд особи.

Відтак, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на ознаки наркотичного сп`яніння в ОСОБА_1 .

Більше того, судом з`ясовано, що ОСОБА_1 після складання відносно нього даного протоколу про адміністративне правопорушення, одразу ж звернувся до Комунального некомерційного підприємства «Тернопільський медичний центр соціально-небезпечних захворювань» Тернопільської обласної ради, де пройшов медичний огляд на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, який встановив, що ознак сп`яніння не виявлено, про що свідчать надані останнім виписка № 123 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 02.07.2024, результати лабораторного дослідження крові від 02.07.2024 та результат токсикологічного дослідження № 802 від 02.07.2024.

При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП визначено, що суд здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення та вирішує питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо неї.

Згідно з вимогами ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, слід закрити, у зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, судовий збір стягується лише в разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки адміністративне стягнення до ОСОБА_1 не застосовується, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 9, 23, 33, 34, 40-1, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяО. М. Вийванко