Справа № 444/1956/24
Провадження № 3/444/1079/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2024 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Ясиновський Р. Б., за участі особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Брунця Н.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з УПП у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маліївці, Дунаєвецького району, Хмельницької області, зареєстрований АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , паспорт гр. України НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , одружений, тел. НОМЕР_3 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №634905, який складений 21 квітня 2024 року інспектором взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 УПП у Львівській області ДПП лейтенантом поліції Мишоводою О.М., ОСОБА_1 21 квітня 2024 року о 14.24 год. в місті Жовква, автодорога М-09, Львів-Рава-Руська, 152 км + 500 м, керував транспортним засобом Dacia Logan, д.н.з. НОМЕР_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Alcotest Drager 6810 чим, на переконання поліцейського порушив вимоги п. 2.9-а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, оскільки вважає, що порушено процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння та немає належних та допустимих доказів для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАп, а ті докази, що наявні в матеріалах справи, здобуті поліцейськими не у відповідності до чинного законодавства, а тому тягнуть їх недійсність. Наголосив суду на те, що огляд на стан сп`яніння було проведено з порушенням норм законодавства, оскільки перед проходження такого йому не були представлені дозвільні документи на прилад Alcotest Drager 6810, свідоцтво про його повірку/калібрування тощо. Звертає увагу суду на те, що працівниками поліції після зупинення транспортного засобу йому не було роз`яснено його права, передбачені ст.ст. 55, 56 Конституції України, та в неповній мірі роз`яснено ст. 59 Конституції України, що є порушенням його права на захист. Вказує, що в той день перебував у шоковому стані, не до кінця довіряв працівникам поліції, і не до кінця розумів, що саме відбувається. Наголошує, що після продуття Драгеру хотів поїхати у медичний заклад, однак працівниками поліції йому було відмовлено в такому, з тої причини, що пізно, хоча насправді працівником поліції та ним ще не було підписано чеку від приладу Драгеру, та не розпочато складання самих адміністративних матеріалів. Наведене на його думку, є порушенням процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення та суперечить вимогам ст. 256 КУпАП. Просить справу відносно нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Захисник адвокат Брунець Н.М. просив суд закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з підстав викладених у письмовому клопотанні.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, проаналізувавши повно та всебічно матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Процедура та порядок огляду на стан сп`яніння регламентуються ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що процедуру та порядок огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції не було дотримано в повному обсязі.

З метою повного з`ясування усіх обставин справи, в судовому засіданні було детально оглянуто та проаналізовано протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №634905 від 21 квітня 2024 року та додані до нього матеріали.

Згідно п. 6 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (надалі - Інструкції) огляд на стан сп`яніння проводиться: -поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); -лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Як вбачається із роздрукованого чеку тестування, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився поліцейським за допомогою спеціального приладу Драгер 6810.

Водночас з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не було надано для ознайомлення документи, що свідчили б про повірку та сертифікацію відповідного засобу вимірювальної техніки, а також гр. ОСОБА_1 під час тестування здійснив кілька спроб видихів в один і той же мундштук.

Окрім цього при вирішенні даної справи суд вважає, що під час огляду гр. ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в неповній мірі були дотримані вимоги Інструкції з експлуатації газоаналізатора Alcotest Drager 6810.

Зокрема, мундштук повинен зберігатись в герметичному очищеному середовищі, а вийматись з нього повинен безпосередньо перед використанням.

Наявними у матеріалах справи відеозаписами не в повному обсязі зафіксовано те, яким чином поліцейський налагоджує прилад Drager Alcotest 6810 для проведення огляду на стан сп`яніння: не зафіксовано чи пакування мундштука було цілісне, тобто чи був він захищений від впливу зовнішніх факторів, які могли б у подальшому вплинути на результат огляду. Також на відеозаписі намає фрагменту як поліцейський відкриває дану упаковку та чи дотримується зазначених вимог вказаної вище Інструкції.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що вказані порушення є істотними та не підтверджують правильність установки самого мундштука. Окрім цього із представленого відеозапису неможливо встановити чи мундштук був герметично запакований.

Окрім цього, при вирішенні даної справи суд враховує пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності в частині того, що він хотів поїхати у медичний заклад, та зазначає наступне.

Частиною 3 статті 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Пунктами 7 та 8 Розділу І вказаної Інструкції визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП (далі заклад охорони здоров`я). У разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), внаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Згідно п. 9 Розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Зазначені нормативні акти чітко передбачають, що у випадку відмови водія від огляду на місці зупинки чи незгоди водія із результатами на місці зупинки працівник поліції ще не має права скласти протокол за статтею 130 КУпАП. У такому випадку закон покладає обов`язок на працівника поліції запропонувати водієві пройти огляд в медичному закладі.

Крім цього проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У письмовому направлені має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія якого направляють, точний час видачі направлення тощо.

Зазначені вимоги нормативних актів поліцейськими дотримані не були.

Так, в матеріалах справи відсутнє письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу, з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, відповідної форми наведеної в додатку 1 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Як вбачається з матеріалів справи огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я не проводився.

Разом з тим судом встановлено та як вбачається з матеріалів справи, а саме на відеозаписі clip-9, наявна розмова між двома поліцейськими стосовно того чи потрібно було їхати з ОСОБА_1 до медичного закладу.

Так, один із працівників поліції запитує іншого: -що він ( ОСОБА_1 ) хотів їхати в медичний заклад. На що другий працівник поліції відповідає: ні, він відмовився, я сказав, що вже пізно і ми почали складання адміністративних матеріалів.

Далі перший працівник поліції наголошує другому на тому, що не пізно їхати в медичний заклад до того моменту як ти не підписав чек Драгеру. Окрім цього перший працівник поліції звертає увагу іншому працівнику поліції на те, що суд саме так трактує закон, і каже, що так буде правильніше.

Окрім цього судом встановлено та як вбачається з матеріалів справи, а саме на відеозаписі clip-9, що працівник поліції тільки розпочинає складати акт огляду, а також те, що чек від Драгеру тривалий час був не заповнений.

Те, що чек був не заповнений тривалий час також підтверджується відеозаписом clip-9, на якому видно як один працівник поліції передає іншому працівнику поліції саме цей чек драгеру, та вказує, що він є незаповненим.

Суд враховує, що дійсно, відразу після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 спочатку погодився з результатами Драгеру, однак на цьому момент процесу складення протоколу не закінчився, а в подальшому продовжувалося з`ясування обставин, складення протоколу.

Суд надає віри поясненням ОСОБА_1 в тому, що він після продуття приладу Драгер хотів поїхати в медичний заклад, оскільки був не згідний з його результатами, а також враховує те, що до завершення процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 було виявлено бажання пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, однак такі його слова до завершення процедури складення протоколу про адміністративні правопорушення були проігноровані працівниками поліції.

Суд вважає, що до завершення складання (оформлення) протоколу про адміністративне правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності вправі на кожній стадії складання протоколу як відмовитись так і погодитись на проходження огляду на стан сп`яніння, а тому зміна думки особи відносно якої складається адміністративний протокол з відмови від проходження медичного огляду на погодження пройти медичний огляд до закінчення стадії оформлення протоколу про адміністративне правопорушення породжує обов`язок складача протоколу провести відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, встановлені судом вищенаведені факти свідчать про те, що ОСОБА_1 після проходження огляду висловив незгоду з його результатами.

В силу ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням цієї статті, вважається недійсним.

Наведене свідчить, що працівниками поліції порушено порядок проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння та діяли не у спосіб, що передбачений законом, а тому огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений з порушенням вимог чинного законодавства, що дає судді підстави вважати такий огляд недійсним, як цього вимагає закон.

Разом з тим суд приймає до уваги і те, що на долучених відеоматеріалах зовнішній вигляд та поведінка особи, що притягається до адміністративної відповідальності не вказували на наявність в такої особи ознак алкогольного сп`яніння.

Протягом всього часу координація рухів та мови в ОСОБА_1 не порушені, пальці його рук не тремтять, жодних фактів порушень мови не спостерігається, поведінка адекватна (мова зрозуміла, чітка, нормальне формулювання своїх думок, рухи тіла теж адекватні, зовсім не схоже, як у людей, які вживають алкогольні напої), почервоніння шкірного покриву обличчя в ОСОБА_1 також відсутнє.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення, то суд вважає, що протокол не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Щодо наявного рапорту, який знаходиться в матеріалах справи, то суд приходить до висновку, що такий рапорт не слід брати до уваги, оскільки рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, так як у розумінні ст. 251 КУпАП зазначений рапорт не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Більше того, вказаний рапорт працівника поліції також не слід брати до уваги і по тій причині, що працівник поліції є зацікавленою особою при розгляді справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання ним вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин (постанова Верховного Суду від 28 травня 2020 року у справі № 524/4668/17).

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що огляд ОСОБА_1 за допомогою приладу Alcotest Drager 6810, проведений із порушенням вимог Інструкції №1452/735 та положень ст. 266 КУпАП, у зв`язку із чим, результати проведеного огляду не можуть бути використані судом, як беззаперечний доказ вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В своєму рішенні Маліга проти Франції від 23 вересня 1998 року, ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

ЄСПЛ підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, у рішенні ЄСПЛ Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року зазначено, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширша, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Отже, в такому разі справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Також, в рішенні від 21 липня 2010 року у справі "Коробов проти України", ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення поза розумним сумнівом.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Інструкції Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року № 1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941 та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява N 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21 липня 2011 року).

Згідно ч. 6 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Підтвердженням цього є долучені до матеріалів справи матеріали та відеозаписи, які оглянуті та проаналізовані судом.

Як наслідок, приходжу до висновку, що проведений огляд ОСОБА_2 на стан сп`яніння, враховуючи норму ч. 5 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є недійсним. Інших належних та допустимих доказів, які б об`єктивно доводили той факт, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, матеріали справи не містять.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, який також складений з грубим порушенням, за відсутності належного, повного огляду особи, проведеного з дотриманням вимог Інструкції, ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не може бути покладений в основу доведеності вини особи.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Враховуючи положенням норм статей 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі Надточій проти України, п. 33 рішення у справі Гурепка проти України), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам Кобець проти України від 14 лютого 2008 року, Берктай проти Туреччини від 08 лютого 2001 року, Лавенте проти Латвії від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно зі ст. 279 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення оголошується протокол про адміністративне правопорушення та досліджуються докази.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

При порушеному порядку притягнення до адміністративної відповідальності та порядку зібрання доказів, зокрема порядку складення протоколу про адміністративне правопорушення справа про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

Рішення Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Подію та склад правопорушення можуть підтвердити чи спростувати лише належні та допустимі докази, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення.

За вказаних обставин даний протокол є неналежним доказом у справі та не може свідчити про доведеність вини ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Так як всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачаться на його користь, аналіз доказів свідчить про недійсність проведеного його огляду за допомогою приладу Драгер, приходжу до висновку, що справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, так як відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за яке ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності, відсутні належні та допустимі докази вини останнього.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи, що справа підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а тому відповідно судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст. п.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області в порядку ст. 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Ясиновський Р. Б.