Справа № 134/917/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 липня 2024 року селище Крижопіль

Суддя Крижопільського районного суду Вінницької області Швець Л.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

ОСОБА_1 11 травня 2024 року близько 11 години 18 хвилин в АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_2 , а саме виражався в її адресу нецензурною лайкою, чим могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю.

В судове засідання яке було призначене на 04 червня 2024 рік ОСОБА_1 не з`явився, на вказану у протоколі про адміністративне правопорушення адресу судом надсилалась судова повістка, проте вона повернулися із відміткою: «адресат відмовився від одержання».

В судові засідання які були призначені на 18 червня 2024 року та 16 липня 2024 року ОСОБА_1 не з`явився на вказану у протоколі про адміністративне правопорушення адресу судом надсилалися судові повістки, проте вони повернулися із відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою».

У відповідності до ч. 1 ст. 268 КУпАП суд розглядає справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного суд враховує, що ОСОБА_1 був обізнаний з фактом складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в протоколі працівником поліції вказано, що від підпису ОСОБА_1 відмовився.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи, що, на думку суду, має місце з боку ОСОБА_1 , нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 та в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Відповідно до вимог ст. 9 КУАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачена за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попередження насильства у сім`ї» психологічним насильством в сім`ї є насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попередження насильства у сім`ї» члени сім`ї - особи, які перебувають у шлюбі; проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою; їхні діти; особи, які перебувають під опікою чи піклуванням; є родичами прямої або непрямої лінії споріднення за умови спільного проживання.

Закон України Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків визначає насильство за ознакою статі як діяння, спрямовані проти осіб через їхню стать, або поширені в суспільстві звичаї чи традиції (стереотипні уявлення про соціальні функції (становище, обов`язки тощо) жінок і чоловіків), або діяння, що стосуються переважно осіб певної статі чи зачіпають їх непропорційно, які завдають фізичної, сексуальної, психологічної або економічної шкоди чи страждань, включаючи погрози таких дій, у

публічному або приватному житті.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, не вбачається, які протиправні дії вчинив останній.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних відомостей та доказів про те, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є членами однієї сім`ї, що є важливим для правильної кваліфікації дій у даній справі.

Так, згідно письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 , 11 травня 2024 року брат її колишнього чоловіка ОСОБА_1 вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, а саме виражався в її адресу нецензурною лайкою.

Також згідно протоколу серії ВАД № 032624 від 11 травня 2024 року адреса особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , а потерпіла ОСОБА_2 вказала в своїх поясненнях місце проживання АДРЕСА_2 .

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , спільно не проживають, не пов`язані спільним побутом та не ведуть спільне господарство, тобто вони не є членами однієї сім`ї, а відтак ОСОБА_1 не є суб`єктом домашнього насильства.

Разом із протоколу про адміністративне правопорушення ВАД № 032624 від 11 травня 2024 року, а саме із фабули складу адміністративного правопорушення не вбачаються дії ОСОБА_1 в насильстві за ознакою статті.

Положенням п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП необхідно закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247 ч. 1 п. 1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановила:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена через Крижопільський районний суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя