ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 рокуСправа № 495/6161/24
Номер провадження 3/495/2460/2024

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Шевчук Ю.В. розглянувши матеріали, що надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Хмельницький, місце служби та посади: НОМЕР_1 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2 ), начальник відділення тимчасового тримання, що проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

28.06.2024 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №295669 від 21.06.2024 з доданими до них матеріалами відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП).

З матеріалів справи вбачається, що в умовах особливого періоду та воєнного стану, а саме 12.06.2024 близько 11 год 00 хв на території НОМЕР_1 прикордонного загону в АДРЕСА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , будучи військовою службовою особою, ОСОБА_1 недбало поставився до військової служби, а саме здійснив пропуск на територію пункту тимчасового тримання відвідувача (співробітника Служби безпеки України) без дозволу начальника прикордонного загону, без перепустки на право відвідування МТТ, чим порушив вимоги ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 10 розділу ІІІ, пунктів 2, 5 розділу XI Інструкції про порядок тримання затриманих осіб в органах (підрозділах) охорони державного кордону, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.03.2015 №352.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

21.06.2024 начальником НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення був складений адміністративний протокол серії ПдРУ №295669.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь належним чином, шляхом направлення смс-повідомлення за номером мобільного телефону, який наявний у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, що підтверджується довідкою про доставку cмс.

Враховуючи те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема "Юніон Аліментаріа проти Іспанії " від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до статті 268 Кодексу під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи в якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. З огляду на наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене, суддя приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 з урахуванням наявних в справі про адміністративне правопорушення доказів.

Вивчивши матеріали справи, суддя доходить до наступного висновку.

Відповідно до протоколу про вчинене адміністративне правопорушення від 21.06.2024, в умовах особливого періоду та воєнного стану, а саме 12.06.2024 близько 11 год 00 хв на території НОМЕР_1 прикордонного загону в АДРЕСА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , будучи військовою службовою особою, ОСОБА_1 недбало поставився до військової служби, а саме здійснив пропуск на територію пункту тимчасового тримання відвідувача (співробітника Служби безпеки України) без дозволу начальника прикордонного загону, без перепустки на право відвідування МТТ, чим порушив вимоги ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 10 розділу ІІІ, пунктів 2, 5 розділу XI Інструкції про порядок тримання затриманих осіб в органах (підрозділах) охорони державного кордону, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.03.2015 №352.

13.06.2024 начальник відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу підполковник ОСОБА_4 рапортом (від 13.06.2024 №02.1/23916/24-Вн) доповів про те, що 12.06.2024 начальником відділення тимчасового тримання підполковником ОСОБА_5 до пункту тимчасового тримання, без дозволу керівництва прикордонного загону та без одноразової перепустки на відвідування до пункту тимчасового тримання був пропущений співробітник Служби безпеки України майор ОСОБА_6 , якому було надано можливість спілкування з затриманою особою, яка утримувалась в пункті тимчасового тримання.

З пояснення начальника відділення тимчасового тримання підполковника відділення тимчасового тримання підполковника ОСОБА_7 стало відомо, що 12.06.2024 він здійснив пропускспівробітника 3 сектору 2 відділу 7 управління ДВКР СБУ в Одеській області майора ОСОБА_8 на територію пункту тимчасового тримання без відповідного дозволу начальника прикордонного загону.

Порядок тримання затриманих осіб в органах (підрозділах) охорони державного кордону регламентується Інструкцією про порядок тримання затриманих осіб в органах (підрозділах) охорони державного кордону, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.03.2015 №352, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 за №462/26907 (далі - Інструкція).

Згідно з п. 2 Розділу І Інструкції місця тимчасового тримання (далі - МТТ) - пункти тимчасового тримання та спеціальні приміщення органів Держприкордонслужби, призначені для тимчасового тримання затриманих осіб.

Пропускний режим у МТТ регламентується розділом ХІ Інструкції.

Згідно з пунктом 2 Розділу ХІ Інструкції підставою для пропуску особи в МТТ є одноразова перепустка чи багаторазова перепустка. Видачу та облік перепусток здійснює начальник підрозділу тримання (спеціального приміщення) у журналі обліку видачі перепусток на право відвідування МТТ.

Згідно з пунктом 3 Розділу ХІ Інструкції одноразова перепустка підписується начальником органу (підрозділу) охорони державного кордону або його першим заступником та завіряється печаткою органу (підрозділу) охорони державного кордону.

Згідно з пунктом 5 Розділу ХІ Інструкції відвідувачів пропускають на територію МТТ за умови пред`явлення перепустки і документа, що посвідчує особу.

Разом з тим, начальник відділення тимчасового тримання 12.06.2024 близько 11.00 без відповідного дозволу начальника прикордонного загону, без належним чином оформленої перепустки, здійснив безпідставний пропуск на територію пункту тимчасового тримання співробітника 3 сектору 2 відділу 7 управління ДВКР СБУ в Одеській області майора ОСОБА_8 чим порушив вимоги пунктів 2,3,5 Розділу ХІ Інструкції.

Згідно з п. 10 розділу ІІІ Інструкції начальник підрозділу тримання, що дислокується при управлінні органу охорони державного кордону, безпосередньо підпорядковується начальнику органу охорони державного кордону і відповідає за дотримання встановленого законодавством і цією Інструкцією порядку тримання затриманих осіб в ПТТ і СП органу (підрозділу) охорони державного кордону, здійснює організацію охорони та конвоювання (супроводу) затриманих осіб, організовує заходи щодо збереження їх життя та здоров`я, своєчасного та повного забезпечення за визначеними видами забезпечення, а також виконання підпорядкованим персоналом покладених на них завдань.

Начальник зобов`язаний знати і неухильно виконувати вимоги законодавства України, наказів Міністерства внутрішніх справ України (МВС),Адміністрації Держприкордонслужби та органу охорони державного кордону щодо тримання затриманих осіб.

Таким чином, за результатами службового розслідування, встановлено, що своїми діями підполковник ОСОБА_9 допустив недотримання в повному обсязі приписів:

статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині, що стосується знання та виконання своїх обов`язків, додержання вимог статутів Збройних Сил України та беззастережного виконання наказів командирів (начальників);

статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями;

п. 10 розділу III Інструкції про порядок тримання затриманих осіб в органах (підрозділах) охорони державного кордону, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.03.2015 № 352, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 за №462/26907, відповідно до якого начальник підрозділу тримання зобов`язаний знати і неухильно виконувати вимоги законодавства України, наказів Міністерства внутрішніх справ України (МВС), Адміністрації Держприкордонслужби та органу охорони державного кордону щодо тримання затриманих осіб;

пункту 5 Розділу ХІ Інструкції про порядок тримання затриманих осіб в органах (підрозділах) охорони державного кордону, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.03.2015 № 352, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 за № 462/26907, відповідно до яких відвідувачів пропускають на територію МТТ за умови пред`явлення перепустки на право відвідування ПТТ і документа, що посвідчує особу.

Факт пропуску на територію пункту тимчасового тримання співробітника Служби безпеки України без дозволу начальника прикордонного загону, без перепустки на право відвідування пункту тимчасового тримання став можливим внаслідок недбалого ставлення до військової служби з боку начальника відділення тимчасового тримання підполковника ОСОБА_7 .

Таким чином, начальник відділення тимчасового тримання недбало поставився до обов`язків військової служби, в зв`язку з чим в його діях наявні ознаки військового адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а саме: недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Частиною 2 ст.172-15 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Визначення засад оборони України та підготовки держави до оборони, порядок та підстави призову на військову службу, умови її проходження, правове регулювання соціального і правового статусу військовослужбовців визначаються Законом України «Про оборону України», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу». Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Указами Президента України та іншими підзаконними актами.

За змістом статті 3 Закону України «Про оборону України» підготовка держави до оборони в мирний час включає, зокрема, забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів підготовленими кадрами, озброєнням, військовою та іншою технікою, продовольством, речовим майном, іншими матеріальними та фінансовими ресурсами; розвиток військово-технічного співробітництва з іншими державами з метою забезпечення Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та правоохоронних органів озброєнням, військовою технікою і майном, які не виробляються в Україні; підготовку національної економіки, території, органів державної влади, органів військового управління, органів місцевого самоврядування, а також населення до дій в особливий період.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування. Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань. Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. Демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу (стаття 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Таким чином, особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

Рішень про закінчення особливого періоду на час розгляду справи Президент України не приймав, тобто, особливий період діє в Україні з 17.03.2014 і до теперішнього часу.

Зважаючи на викладене, вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення повністю доводиться зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №295669 від 21.06.2024; висновком службового розслідування за фактом пропуску 12.06.2024 начальником відділення тимчасового тримання підполковником ОСОБА_10 до пункту тимчасового тримання, без дозволу керівництва прикордонного загону та без одноразової перепустки на право відвідування пункту тимчасового тримання співробітника Служби безпеки України від 20.06.2024 №02.1/228/24-Вн; письмовими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від 16.06.2024; копією журналу обліку видачі перепусток на право відвідування ПТТ та матеріалами справи.

Доказів, які б спростовували наведені вище обставини, суду не надано.

Враховуючи викладене, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, встановлених в судовому засіданні, знайшла своє підтвердження зібраними доказами, і його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, ставлення до скоєного, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Згідно п. 12 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Так як ОСОБА_1 є військовослужбовцем (службове посвідчення Серії НОМЕР_3 ), він підлягає звільненню від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.15 , 172-15 ч. 2, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 винним в здійсненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-15 КУпАП і піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від сплати судового збору на підставі п.12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя Юлія ШЕВЧУК