Справа № 462/2990/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 липня 2024 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б. М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 24.03.2024 о 00.35 год. на вул. Сяйво-Повітряна у м. Львові керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21093», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушена мова та координація рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку на місці або в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

21.05.2024 ОСОБА_1 подав до суду письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, свою вину заперечив та просив справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо нього закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обгрунтування зазначив, що 23.03.2024 близько 18.00 год. він зустрівся із своїм братом та друзями з приводу придбання ним автомобіля марки «ВАЗ 21093», номерний знак НОМЕР_1 . Під час тест драйву автомобіля, за кремом весь час перебував його друг ОСОБА_2 , який, як досвідчений водій, допомогав йому в ході огляду транспортного засобу та обіцяв надалі навчити його водінню. Після придбання автомобіля, а також враховуючи, що у дівчини ОСОБА_3 був день народження, вони з друзями вирішили це відсвяткувати, тому автомобіль вони залишили припаркованим біля парку на вул. Повітряна у м. Львові. Через деякий час ОСОБА_4 та його дівчина пішли, а він з братом та другом ОСОБА_5 , взявши пиво, повернулись до машини, де продовжили святкування. Він сидів на місці водія, а його брат і друг в салоні автомобіля, при цьому автомобіль не був заведений та перебував у нерухомому стані, він не здійснював керування ним, оскільки не вміє ще керувати транспортними засобами. Близько опівночі повз них на велосипеді проїхав їхній знайомий ОСОБА_6 , однак так як він проїхав надто близько до машини, то зачепив бокове дзерколо автомобіля, внаслідок чого частина дзеркала впала на проїжджу частину. В цей же час із сусідньої вулиці виїхала поліцейська машина, а ОСОБА_6 почав втікати. Для того, щоб підняти дзеркало він вийшов з машини зі сторони місця водія, саме в той момент працівники поліції зупинились біля них та стверджували, що в ході керування транспортним засобом він збив велосипедиста. Його заперечення, що він не керував транспортним засобом, автомобіль стояв із сигналами аварійної зупинки та із вимкненим холодним двигуном, та пояснення з приводу того, що відбулось насправді, патрульними проігноровано, при цьому матеріали справи не містять жодного доказу руху автомобіля, керування ним транспортним засобом. Вказує на відсутність направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейським порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, не роз`яснено його права у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП та зміст ст. 63 Конституції України, допущено формальний підхід. Просив викликати та допитати у судовому засіданні свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інспекторів поліції Садига Ю.А. та Губаль І.

У суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП заперечив у повному обсязі з підстав, викладених ним у раніше поданих письмових запереченнях на протокол про адміністративне правопорушення, просив провадження у справі закрити у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки, незважаючи на те, що дійсно вживав того дня алкогольні напої, транспортним засобом він не керував, відтак у поліцейських були відсутні законні підстави для оформелння щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В ході судового розгляду справи судом частково задоволено клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме в частині виклику та допиту у судовому засіданні інспекторів поліції ОСОБА_11 та Губаль І.

Щодо заявленого ОСОБА_1 клопотання про виклик та допит у суді свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання особи в цій частині, виходячи з такого.

Перш за все, суд звертає увагу на те, що виклик у судове засідання та допит свідка є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до положень КУпАП обставини, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, перевіряються у спосіб та в порядок, що встановлений ст. 251, 252, 280 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

У даному випадку матеріли справи, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, не містять даних про жодних свідків вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на місці події особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не вказувала працівникам поліції на таких свідків, клопотання особи не містить обґрунтування які саме відомості кожен із цих свідків може повідомити, до того ж, з огляду дані відеозапису та пояснення ОСОБА_1 свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на місці події не були присутні, відтак залишається незрозумілим, які саме відомості, що стосуються конкретно події адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, інкримінованої ОСОБА_1 такі свідки могли б повідомити суду.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що матеріали справи містять серед інших доказів, також відеозапис із нагрудних камер поліцейських із фіксацією обставин безпоседеньо з місця події, обгрунтованих належним чином підстав для виклику заявлених ОСОБА_1 свідків, судом не встановлено, відтак у задоволенні клопотання про виклик свідків

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 слід відмовити.

Судом вживались заходи для виклику у судове засідання заявлених ОСОБА_1 свідків інспекторів патрульної поліції ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Як встановлено із листа заступника начальника Управління патрульної поліції Львівської області від 21.06.2024 (вх. № 14752) забезпечити явку поліцейського ОСОБА_13 неможливо, оскільки останній відряджений для виконання завдань на території Рівненської області.

Свідок інспектор патрульної поліції ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомив, що 24.03.2024 під час несення служби було отримано виклик ТОР УПП про необхідність прибуття за адресою перехрестя вул. Сяйво-вул. Повітряна у м. Львові у зв`язку із виявленням події адміністративного правопорушення. Особу присутнього у судовому засіданні ОСОБА_1 впізнає як особу, який на час їхнього прибуття знаходився біля автомобіля, однак був встановлений безпосередньо працівниками ТОРу як водій транспортного засобу. Оскільки в останнього було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння, йому було запроновано пройти огляд на стан спяніння у визначеному законом порядку або на місці події, або у медичному закладі, на що водій відмовився та вказані обставини були зафіксовані відповідними рапортами, відомості викладені в яких підтримує у повному обсязі.

Заслухавши пояснення особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, свідка ОСОБА_11 , дослідивши матеріали справи, оглянувши долучений до матеріалів справи відеозапис із нагрудної камери патрульних поліцейських, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану сп`яніння встановлений "Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до положення п. 2 Розділу І "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд критично оцінює надані ним пояснення, оскільки такі суперечать обставинам встановленим матеріалами справи та відеозапису з нагрудних камер поліцейських обставинам.

Так, згідно відеозапису з нагрудних камер поліцейських, встановлено, що патрульні прибули на місце події за фактом виявлення на автомобілі марки «ВАЗ 21093», номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого бокового дзеркала заднього вигляду, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю велосипедиста.

Моментом початку здійснення відеозапису нагрудною камерою, поліцейським зафіксовано факт виходу із автомобіля зі сторони місця водія ОСОБА_1 . Останнім факт перебування на місці водія не заперечується.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, заперечуючи факт керування транспортним засобом, зазначає, що автомобіль був припаркований, із вимкнутим двигуном та включеними аварійними сигналами.

У відповідності до Правил дорожнього руху України аварійна сигналізація вмикається водієм у разі: у разі вимушеної зупинки на дорозі; у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар; на механічному транспортному засобі, що рухається з технічними несправностями, якщо такий рух не заборонено цими Правилами; на механічному транспортному засобі, що буксирується ; на механічному транспортному засобі, позначеному розпізнавальним знаком "Діти", що перевозить організовану групу дітей, під час їх посадки чи висадки; на всіх механічних транспортних засобах колони під час їх зупинки на дорозі; у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_1 у судовому засіданні жодним чином не обґрунтовано підставності та з огляду на вищевказані вимоги Правил дорожнього руху, у разі, як покликається особа, перебування у попередньо припаркованому протягом тривалого часу автомобілі та заперечення факту керування ним, необхідності увімкнення світлової аварійної сигналізації та фар.

При цьому, як встановлено судом із даних відеозапису, обставини місця розташування автомобіля, а саме перебування останного із увікнутим світлом фар та аварійною світловою сигналізацією, на проїжджій частині дороги, о 00.35 год., зважаючи на відсутність на такій дорозі спеціально відведеного місця чи узбіччя для паркування транспортних засобів, суперечить поясненням особи, наданих у суді щодо паркування його другом автомобіля раніше, задовго до події, та свідчить швидше про вимушену зупинку водієм транспортного засобу під час його руху.

Згідно рапорта інспектора патрульної поліції І.Губаля 24.03.2024 під час чергування у складі екіпажу «Омега» приблизно о 00.30 год. ними виявлено транспортний засіб марки «ВАЗ2109, номерний знак НОМЕР_1 , в якого помічено ознаки дорожньо-транспортної пригоди, а саме відсутнє ліве бокове дзеркало заднього виду, яке лежало на проїжджій частині дороги поруч з автомобілем. Підійшовши до автомоблія, із водійського місця такого вийшов громадянин, особу якого надалі було встанволено як ОСОБА_1 . На запитання щодо обставин події чітко не зміг надати відповідь. Під час спілкування із водієм вказаного транспортного засобу виявлено ознаки алкогольного спяніння (запах алкоголю із порожнини рота, нечітка вимова, порушена координація рухів. На пропозицію пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці події або в медичному закладі останній відмовився.

Допитаний в судовому засіданні як свідок поліцейський УПП у Львівській області

ОСОБА_11 підтвердив факт фіксування поліцейськими на місці події як водія транспортного засобу марки «ВАЗ2109, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 .

У судовому засіданні, в своїх поясненнях ОСОБА_1 покликається на те, що бокове дзеркало в автомобілі було пошкоджено його знайомим, який рухався велосипедом надто близько до автомобіля, внаслідок чого пошкодив дзеркало заднього виду, при цьому зазначає анкетні дані та орієнтовне місце проживання останнього, поруч з цим слід зазначити, що на місці події, згідно даних відеозапису, при з`ясуванні поліцейським обставин дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 жодного разу не повідомив поліцейським відомості про велосипедиста, який за його твердженням пошкодив дзеркало та те, що такий є його знайомим, лише вказував на нього як «той, що був на ровері», до того ж, на запитання поліцейського ОСОБА_1 та особи, які були присутні з ним, надають суперечливі пояснення, в яких спочатку, не згадуючи навіть про факт дорожньо-транспортної пригоди за участю велосипедиста, вказують, що дзеркало відпало від автомобіля лише через те, що вже раніше було пошкоджене.

Щодо покликань ОСОБА_1 на порушення поліцейськими процедури оформлення матеріалів, не роз`яснення йому патрульними прав відповідно до ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції, суд, дослідивши відеозапис з нагрудних камер поліцейських безпосередньо з місця події, не бере до уваги наведені твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки порушень працівниками поліції порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 судом не встановлено, оскільки останньому було роз`яснено працівниками поліції його права, передбачені ст. 268 КУпАП та зміст ст. 63 Конституції України, що підтверджується даними відеозапису, а саме: диск №1, файл clip-1 час: 00:48 год., встановлено, що протягом всього часу здійснення поліцейським відеозапису, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, на пропозицію патрульних неодноразово відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці події, так і в медичному закладі, відтак поліцейськими належним чином зафіксовано факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху.

Аналізуючи доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на які він покликається як на підстави відсутності у його діях складу ч. 1 ст. 130 КУпАП, та перевіряючи їх у сукупності із матеріалами справи, суд приходить до висновку, що такі не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, відтак розцінюються судом критично та як обраний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, спосіб захисту, спрямований на уникнення відповідальності за вчинене.

Суд враховує також той факт, що незважаючи на твердження особи щодо оскарження дій працівників поліції з приводу складення протоколу та постанови про адміністративні правопорушення, жодних доказів на підтвердження наведеного, а також результату розгляду скарги, у разі звернення із такою, будь-яких доказів неправомірних дій поліцейських та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, суду станом на час прийняття рішення у вказаній справі так і не представлено.

Щодо покликання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на відсутність у матеріалах справи письмово оформленого направлення на огляд водія транспортного засобу, на переконанння суду, зважаючи на те, що у даному випадку за сукупності наявних доказів на підтвердження фактів, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема відеозапису безпосередньо з місця події, відсутність направлення на огляд не може слугувати єдиною безумовною підставою для висновку про відсутність у діях

ОСОБА_1 порушення вимог п.2.5 ПДР України.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для її правильного вирішення.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 567950 від 24.03.2024, рапортом інспектора патрільної поліції Губаля І. від 24.03.2024, рапортом інспектора патрульної поліції Садига Ю. від ві 24.03.2024 та оглянутим судом відеозаписом з нагрудних камер патрульних поліцейських.

Враховуючи наведене, вбачаю в діяхОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із врахуванням даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст. 23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно. Оригінал постанови знаходиться у справі № 462/2990/24

Суддя: Б.М.Гедз