Номер провадження: 33/813/1431/24
Номер справи місцевого суду: 523/4379/24
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Зєйналової А.Ф.к., ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адвоката Євценко Р.І., адвоката Цейтліної В.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

- про накладення на неї стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

встановив:

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ст. 173 КУпАП було закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події адміністративного правопорушення та в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

З вказаної постанови вбачається, що 14.03.2024 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Також, на адресу суду 14.03.2024 року надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносного однієї і тієї ж особи ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.

Постановою суду справу № 523/4379/24 за ч.1 ст. 173 КУпАП та справу № 523/4380/24 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 було об`єднано і постановлено розглядати в одному провадженні, присвоївши спільній справі № 523/4379/24, провадження №3/523/2179/24.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №302896 від 28.02.2024 року, вбачається, що 14.02.2024 року о 17 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в громадському місці за адресою: м. Одеса, вул. Нежданової, 67, в ході конфлікту з ОСОБА_2 , пошкодила його мобільний телефон марки «Самсунг», чим вчинила хуліганські дії.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 302967 від 01.03.2024 року, вбачається, що 14.02.2024 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту з чоловіком ОСОБА_2 , розбила його мобільний телефон, тим самим вчинила насилля в сім`ї.

Не погоджуючись з постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2024 року, представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)У зв`язку із тим, що в суді першої інстанції перебувають справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя, усунення перешкод у користуванні власністю, ОСОБА_1 будь-яким чином намагається спровокувати конфліктні ситуації, поводиться агресивно, вступає в словесні перепалки, використовуючи нецензурну лайку, таким чином намагаючись чинити тиск на ОСОБА_2 ;

2)Обґрунтування відсутності події та складу злочину зводиться судом першої інстанції до того, що ОСОБА_2 не звертався до поліції щодо вчинення ОСОБА_1 відносно нього домашнього насильства та хуліганських дій, більш того, навіть свідчення ОСОБА_1 про те, що вона дійсно 14.02.2024 року розбила телефон ОСОБА_2 , не стали для суду достатньою підставою для притягнення останньої до адміністративної відповідальності;

3)ОСОБА_2 не було сповіщено про розгляд справи судом першої інстанції, чим було порушено його права та обов`язки;

4)Відеозаписом, який наданий ОСОБА_2 дільничному відділення поліції №2 ОРУП №1 Стратан С.В. від 14.02.2024 року, на якому відображено події, як стали підставою для звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів, підтверджується вчинення останньою відносно нього хуліганства та домашнього насильства.

Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 та ст. 173 КУпАП, та притягнути її до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та адвоката Цейтліної В.Є., які наполягали на залишенні апеляційної скарги без задоволення, пояснення ОСОБА_2 та адвоката Євценко Р.І., які наполягали на задоволенні їх апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №302896 від 28.02.2024 року вбачається, що 14 лютого 2024 року о 17 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в громадському місці за адресою: м. Одеса, вул. Нежданової, 67, в ході конфлікту з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пошкодила його мобільний телефон марки «Самсунг», чим вчинила хуліганські дії.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 302967 від 01.03.2024 року вбачається, що 14 лютого 2024 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту з чоловіком, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розбила його мобільний телефон, тим самим вчинила насилля в сім`ї.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 надала пояснення та зазначила, що з 08.01.2014 року. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, з листопада 2022 року подружні стосунки між ними остаточно припинились.

ОСОБА_1 працює завідувачкою в аптеці «Аліса. Лінія життя», яка розташована на першому поверсі житлового будинку № 67 по вул. Нежданової в м. Одесі

Приміщення другого поверху житлового будинку АДРЕСА_1 використовуються ОСОБА_2 для проживання.

У провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходяться цивільні справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про: розірвання шлюбу (справа №523/273/24), поділ спільного майна подружжя (№523/6200/23), усунення перешкод у користуванні власністю (справа №523/17424/23).

Через небажання ОСОБА_2 вирішувати з ОСОБА_1 питання поділу спільного майна подружжя, він протягом тривалого часу влаштовує сварки та конфліктні ситуації за місцем роботи ОСОБА_1 , унеможливлює її роботу та інших працівників, обмежує її у можливості користуватись спільним майном, через що вона неодноразово зверталась до поліції та до суду.

Зокрема, ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_2 створює психічний тиск на працівників аптеки та власника аптеки громадянина Індії ОСОБА_3 , складає та розповсюджує серед працівників аптеки образливі листи на адресу власника приміщення, погрожує йому «проблемами» у разі, якщо ОСОБА_4 продовжуватиме працювати, складає та подає до різних контролюючих органів заздалегідь надумані звинувачення на адресу власника та персоналу аптеки, з метою ускладнити/припинити її роботу, розповсюджує відеозаписи, на яких наявні працівники аптеки з невідомою метою, заколочує вікна аптеки, заливає воду у приміщення аптеки тощо.

14.02.2024 року ОСОБА_1 , прибувши на своєму транспортному засобі до паркувального майданчика перед аптекою, прибрала встановлені ОСОБА_2 . шини на паркувальному місці біля аптеки, залишила автомобіль та зайшла до аптеки.

Згодом на транспортному засобі ОСОБА_1 запрацювала сигналізація, оскільки ОСОБА_2 вдарив його ногою по колесу. ОСОБА_1 вирішила не реагувати на зазначену поведінку.

Близько 17:00 цього ж дня до аптеки «Аліса. Лінія життя» за адресою: АДРЕСА_1 , на транспортному засобі прибули завхоз ОСОБА_5 та водій ОСОБА_6 з метою доставки товару, вивезення макулатури та сміття з аптеки.

Працівниками аптеки на паркувальний майданчик було вивезено картонну коробку, яку ОСОБА_5 та водій ОСОБА_6 помістили до багажника автомобіля.

В цей час на паркувальний майданчик вийшов ОСОБА_2 , який здійснюючи відеозйомку на свій мобільний телефон, підійшов до транспортного засобу, у який працівники аптеки перемісти коробку, почав поводити себе агресивно, втручатись у їх розмову, на прохання припинити свою поведінку та відійти не реагував, намагався залізти у транспортний засіб.

Між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_2 почав штовхати ОСОБА_5 , сварився з ним та іншими працівниками аптеки, використовуючи ненормативну лексику.

В цей час з аптеки «Аліса. Лінія життя» вийшла ОСОБА_1 , попросила ОСОБА_2 припинити відеозйомку та сварку, підійшовши до транспортного засобу, намагалась усіх заспокоїти, з метою припинення відеозйомки спробувала взяти у ОСОБА_2 телефон. В цей же час ОСОБА_2 продовжував сварку, хапав ОСОБА_1 за одяг, руки та плечі, штовхнув, внаслідок чого телефон ОСОБА_2 впав на землю, а у неї з обличчя впали окуляри, на обличчі (права сторона) та на руках залишились синці, що підтверджується здійсненими фотознімками.

З огляду на наявність у ОСОБА_1 шрамів та ушкоджень, які вона отримала внаслідок пожежі 22.01.2023 р. та перенесених операцій, штовхання ОСОБА_2 завдали їй фізичного болю, через що телефон випадково випав з її рук.

Після цього ОСОБА_2 підняв працюючий телефон та пішов слідом за ОСОБА_1 до приміщення аптеки.

В підтвердження зазначених пояснень надали цифровий носій диск з відеозаписом.

Крім того, у судовому засіданні в суді першої інстанції надавала пояснення свідок ОСОБА_7 , як зазначила, що на її думку, ОСОБА_1 не вчиняла адміністративних правопорушень за ст. ст. 173, 173-2 ч.1 КУпАП, оскільки саме ОСОБА_2 її постійно провокував на конфлікт та вів себе агресивно.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до пункту 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VІІІ, під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство (п.14 ч.1 ст.1 вказаного вище Закону), як форма домашнього насильства, включає в себе словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, виходячи із зазначених вище норм законодавства, під домашнє насильство, зокрема умисне вчинення діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 або ч.2 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Між тим, об`єктивна сторона ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

У протоколі серії ВАД № 302967 від 01.03.2024 року зазначено, що ОСОБА_1 14.02.2024 р. під час конфлікту за адресою: АДРЕСА_1 , розбила мобільний телефон ОСОБА_2 , чим вчинила домашнє насильство економічного характеру.

Однак, вказаний протокол складено 01.03.2024 року, 14.02.2024 року ОСОБА_2 поліцію з приводу розбиття його телефону та вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 не викликав, а у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що телефон розбитий внаслідок умисних дій саме ОСОБА_1 , направлених на вчинення домашнього насильства.

Диспозицією ст. 173 КУпАП передбачено, що вчиненням дрібного хуліганства є нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

З суб`єктивної сторони правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 дрібного хуліганства.

Також у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 14.02.2024 року, під час конфлікту за адресою: АДРЕСА_1 , пошкодила мобільний телефон ОСОБА_2 марки «Самсунг» вартістю 8000 грн., вчинила хуліганські дії.

Між тим, зазначений протокол складено 28.02.2024 року, 14.02.2024 року ОСОБА_2 поліцію з приводу пошкодження його телефону ОСОБА_1 не викликав, а у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують вартість телефону та факт його пошкодження внаслідок умисних дій саме ОСОБА_1 .

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Склад правопорушення - це сукупність названих у законі ознак, за наявності яких небезпечне і шкідливе діяння визнається конкретним правопорушенням. Такі ознаки мають об`єктивний і суб`єктивний характер. Тобто при складанні протоколу про порушення, інспектором поліції повинні бути враховані ознаки складу правопорушення та відповідати диспозиції статті до якої притягується, особа за порушення Правил дорожнього руху. У іншому випадку відсутність однієї із ознак складу правопорушення виключає можливість притягнення особи до відповідальності.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», вбачається, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Таким чином, достовірність даних, викладених у протоколах, та правдивість показань свідків і потерпілих були перевірені апеляційним судом, який, відповідно до вимог ст.245, 251 КУпАП, з`ясував обставини даної справи та дійшов висновку про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги спростовуються належними у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказами.

У відповідності до положень п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Враховуючи наведене, за результатами апеляційного розгляду суд вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, а постанова Суворовського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2024 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2024 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова