Справа № 183/3547/24
№ 3/183/2443/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2024 року м. Новомосковськ

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області

Фролова В.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ДПП УПП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно непрацюючого, військовослужбовця (ВЧ НОМЕР_1 ), солдата, водія, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 25.03.2024, водій ОСОБА_1 , 25.03.2024, о 02:50 год., перебуваючи в Новомосковському районі, Дніпропетровської області, ТМ 29 км 159, керував автомобілем ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху. Огляд на стан алкогольного сп`яніння пройшов зі згоди, відповідно до встановленого законом порядку, із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager-6810, прилад ARNK 0485, результат тесту склав 1,57 % проміле, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 , адвоката

Мартинишина П.В., про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки

ОСОБА_1 не визнає вину у скоєнні адміністративного правопорушення, наявні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які спростовують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, також в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 автомобілем.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зазначивши суду, що він є військовослужбовцем, проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , на посаді водія. 24.03.2024 він перебував дома, за місцем реєстрації, коли в вечорі, йому перетелефонував командир військової частини та повідомив про необхідність прибути на наступний день у частину. Оскільки ОСОБА_1 вживав міцний алкоголь в цей вечір та не мав власного транспортного засобу, він звернувся до свого знайомого ОСОБА_2 , щоб останній відвіз його в частину. Також запросив знайомого ОСОБА_4 щоб він був за кермом по дорозі назад.

ОСОБА_1 зазначив, що був вдягнений у військову форму, а його друзі - в цивільний одяг, протягом всієї подорожі він сидів на задньому сидінні та спав, за кермом був ОСОБА_2 , а поряд з ним, на пасажирському сидінні ОСОБА_3 . Оскільки вони рухались у комендантську годину, їх зупинили на блокпосту. Працівники поліції запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 , оскільки в салоні був запах алкоголю. Першим добровільно пройшов тест на приладі Драгер ОСОБА_2 , в якого не було встановлено ознак алкогольного сп`яніння, потім - ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 . Коли було встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, то працівники поліції склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення та вилучили посвідчення. Про наявність заперечень у протоколі не зазначав, так як був сонний, в стані алкогольного сп`яніння.

За письмовим клопотанням захисника ОСОБА_1 , яке підтримав в повному обсязі ОСОБА_1 , в судовому засіданні, допитано свідка ОСОБА_2 , який зазначив, що він перебував, 24.03.2024 разом з ОСОБА_3 в нього вдома, коли пізно вечорі зателефонував ОСОБА_1 та попросив відвести його в частину у м. Запоріжжя, на що він погодився. Коли вони приїхали за ним, останній був в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим ОСОБА_1 сів позаду, за кермом - він, ОСОБА_2 , а поряд на першому пасажирському сидінні ОСОБА_3 . Вночі, під час подорожі, на блокпосту їх зупинили, оглянули салон, та, з огляду на наявність запаху алкоголю в салоні автомобілю, запропонували пройти огляд за допомогою приладу Драгер. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пройшли огляд на стан алкогольного сп`яніння, за результатами якого не було виявленого алкоголю, потім проходив ОСОБА_1 , в якого, за результатами тесту було встановлено алкоголь більше допустимої норми. Після чого у останнього взяли посвідчення водія, військовий квиток та склали протокол про адміністративне правопорушення, який ОСОБА_1 показав лише в машині, де з`ясувалось, що відносно нього склали протокол за ч. 1 ст. 130КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 , дослідивши письмові матеріали справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1

ч. 1 ст. 247 КУпАП, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення

ОСОБА_1 інкримінується керування транспортним засобом особою в сані алкогольного сп`яніння.

На підтвердження вини ОСОБА_1 автором протоколу про адміністративне правопорушення, до матеріалів справи долучено:

- протокол про адміністративне правопорушення;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- тестом Alcotest Drager-6810 від 25.03.2024 № 3811, відповідно до якого протестовано ОСОБА_1 на предмет перебування у стані алкогольного сп`яніння, із результатом 1,57 % проміле;

- рапортом інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону № 3 УПП в Дніпропетровській області від 25.03.2024.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД

№ 692178 від 25.03.2024, водій ОСОБА_1 , 25.03.2024 о 02:50 год., перебуваючи в Новомосковському районі, Дніпропетровської області, ТМ 29 км 159, керував автомобілем ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху. Огляд на стан алкогольного сп`яніння пройшов зі згоди, відповідно до встановленого законом порядку, із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager-6810, прилад ARNK 0485, результат тесту склав 1,57 % проміле, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Слід зазначити, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, наявний у матеріалах справи, у якому відображено лише обставини події, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не може слугувати безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, оскільки являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння під час руху транспортного засобу одночасно (наркотичного чи алкогольного). Отже, щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія».

Визначення терміну "керування транспортним засобом" наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна, що вказано в мотивах Пленуму ВСУ.

Відповідно до правил, визначених п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року №1026, - включення портативного відеореєстратора відбувається з момента початку виконання службових обов`язківабо спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратораполіцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу.

Так, відеозапис, долучений до матераілів справи про адміністративне правопоуршення, не містить інформації, що ОСОБА_1 зупинено під час руху на автомобілі, не містить інформації, що він під час зупинки безпосередньо перебував за кермом. Відтак, за відсутності доказів безпосереднього керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відсутності відеопідтвердження, що саме він знаходився за кермом під час зупинки автомобіля, наявність об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на заперечення ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом та пояснення свідка ОСОБА_2 , не підтверджено належними та допустими доказами.

Зокрема, досліджений відеозапис розпочинається з фіксації підйому працівником поліції по сходах у приміщенні блокпосту, що унеможливлює підтвердження обставин викладених у протоколі про адміністартвине правопорушенняі в частині керування ОСОБА_1 транспортним засобом так і спростування пояснень ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 . При цьому, як об`єктивно вбачається із долученого до матеріалів справи відеозапису на диску, знятого з бодікамери поліцейського, відеозйомка обстановки та обставин подій даного правопорушення з момента початку виконання службових обов`язків поліцейськими велася не з момента початку виконання ними службових обов`язків (рух транспортного засобу), здійснена епізодично, переривалася.

Слід зазначити, що на відеозаписі зафіксовано присутність в приміщенні блокпосту як ОСОБА_1 так і свідка ОСОБА_2 , з огляду на переривання у відеозйомці не можливо встановити послідовність з`ясування обставин працівниками поліції адміністративного правопорушення з вказаними особами. Враховуючи, що ОСОБА_1 , не заперечуючи факту перебування в стані алкогольного сп`яніння, заперечує факт керування транспортним засобом, відсутність на відеозаписі факту керування останнім транспортним засобом унеможливлює встановлення цієї обставини іншими доказами, з огляду на їх відсутність. При цьому, суддя зауважує, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що свідчить про відсутність належних та допустимих доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення від 25.03.2024.

Статтею 62 Конституції України, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівом у справі Авшар проти Туреччини) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведенні винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні докази відеопідтвердження, що саме ОСОБА_1 знаходився за кермом під час зупинки автомобіля, його вину не доведено належними та допустимими доказами, «поза розумним сумнівом», а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя В.О. Фролова