ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2993/24Головуючий у 1-й інстанції Кунець Н.Р.
Провадження № 33/817/534/24 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2024 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Матвіяса А.Б. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 червня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) 00 грн, який стягнуто в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно постанови, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №709770 від 02 лютого 2024 року, 01 лютого 2024 року о 23 год. 09 хв. в м. Тернопіль, по вул. Київська, 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом AUDI А6, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 7510 ARMF-0286 (повірка дійсна до 02.11.2024) відмовився. В приміщенні КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від огляду на стан алкогольного сп`яніння також відмовився, відмова № 13 від 01 год. 00 хв. 02 лютого 2024 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Матвіяс А.Б. просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 червня 2024 року скасувати, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що:

ОСОБА_1 не допустив порушень правил дорожнього руху, а тому його зупинка і всі подальші вимоги поліції є незаконними;

працівник поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, не надав суду належних та допустимих доказів, які би свідчили про законну зупинку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 ;

рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 березня 2024 року, постанову серії БАД №530883 від 02 лютого 2024 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП скасовано.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Що стосується клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 червня 2024 року, то воно підлягає поновленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Так, згідно з постановою судді, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута без його участі 05 червня 2024 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відомості про направлення копії постанови судом першої інстанції ОСОБА_1 відсутні.

З матеріалів справи слідує, що захисник ОСОБА_1 - адвокат Матвіяс А.Б. 10 червня 2024 року ознайомився із копією оскаржуваної постанови із Єдиного державного реєстру судових рішень, а апеляційну скаргу подав 20 червня 2024 року.

З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В оскарженій постанові судом першої інстанції встановлено і в апеляційній скарзі не оспорюється, що ОСОБА_1 01 лютого 2024 року о 23 год. 09 хв. в м. Тернопіль, по вул. Київська, 2, керував транспортним засобом AUDI А6, д.н.з. НОМЕР_1 .

Однак, матеріали справи не містять належних і допустимих, тобто зібраних з дотриманням вимог закону, доказів порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, як підстави зупинки його автомобіля.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції при розгляді цієї справи залишив поза увагою вказані обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення питання винуватості ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, статтею 35 Закону України "Про Національну поліцію" (далі за текстом Закон про поліцію) передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський має право зупиняти транспортні засоби.

Даний перелік передбачає такі випадки: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

В матеріалах справи відсутні об`єктивні дані на підтвердження того, що у працівників поліції була законна підстава для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Єдиним документом на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, як підстави законності його зупинки, до матеріалів справи долучено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №530883 від 02 лютого 2024 року, а саме за те, що ОСОБА_1 01 лютого 2024 року керуючи автомобілем незавчасно подав сигнал покажчика повороту при повороті праворуч (а.с.8)

Однак, наявність такої постанови не може бути взято до уваги оскільки вона, в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, яке поліцейським вказано як підставу зупинки, була скасована рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 березня 2024 року, з тих підстав, що вина позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, не доведена, так як не підтверджується наданими поліцією доказами. Зокрема у вказаному судовому рішенні зазначено, що ним зафіксовано рух службового автомобіля позаду автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , однак між ними рухався ще один автомобіль, який закривав задню частину автомобіля ОСОБА_1 , що не підтверджує того, що покажчик повороту був включений менше ніж за 50 м до повороту. При цьому, в момент повороту з однієї вулиці на іншу та в подальшому при повороті на прилеглу територію видно увімкнений покажчик правого повороту (а.с.43).

В ході апеляційного розгляду встановлено, що до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП доданий такий же відеозапис, який не містить доказів порушення ПДР України ОСОБА_1 , які би були законною підставою для зупинки його транспортного засобу.

Інші матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП також не містять відомостей про наявність законних підстав для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

Отже, в даному випадку працівниками поліції належним чином не задокументовано і не долучено до матеріалів справи допустимих і достатніх доказів на підтвердження законності зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 згідно з ст.35 Закону про поліцію.

Відповідно до широкого розуміння доктрини «плодів отруєного дерева» будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, що має зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня. У вузькому сенсі доктрина «плодів отруєного дерева» зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими без законних підстав, а тому складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не можна вважати допустимим доказом.

Отже, аналіз встановлених у ході апеляційного розгляду обставин дає підстави для висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, оскільки при складанні протоколу і оформленні матеріалів справи працівниками поліції не долучено жодних доказів законності зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого, складений протокол є недопустимим доказом і не може бути покладений в основу судового рішення.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим оскаржена постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закриттю за відсутності в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Тишка Р.М. строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Матвіяса А.Б. - задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 червня 2024 року відносно ОСОБА_1 - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя