Справа № 539/5781/24
Провадження № 3/539/1806/2024
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 грудня 2024 року місто Лубни
Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Рудалєва Л.В., розглянувши матеріал, що надійшов від Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, про притягнення
ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, не працює, РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності притягалася,
до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИЛА:
12 жовтня 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , ухилилася від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо створення належних умов навчання, проживання та виховання своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , 2009 року народження, внаслідок чого остання залишила своє місце проживання та відмовилася повертатися, що могло завдати шкоди психологічному та фізичному здоров`ю дитини.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 590748 від 13 листопада 2024 року.
Зазначеними діями ОСОБА_1 порушила вимоги статті 150 Сімейного кодексу України.
Положеннями статті 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_1 надійшли до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області 17 грудня та були призначені до розгляду на 30 грудня 2024 року.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце була повідомлена належним чином.
Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 184 КУпАП, підтверджується наступними доказами:
- поясненнями ОСОБА_1 від 12 жовтня 2024 року, з яких вбачається, що неповнолітня не хотіла повертатись додому;
- заявою ОСОБА_1 про не проведення перевірки органами Національної поліції перевірки, оскілки неповнолітня дочка повернулася додому;
- рапортом про надходження заяви від 12 жовтня 2024 року про зникнення особи безвісти;
- постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 184 КУпАП.
Відповідно до частин другої та третьої статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно з якими «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
Згідно з частиною другою статті 184 КУпАП ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 184 КУпАП.
Переконливих доводів, які б спростовували зазначений висновок суду і були підставами для закриття провадження в справі, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 184 КУпАП, при розгляді справи не встановлено.
Підстав, що виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_1 згідно зі статею 17 КУпАП у справі не встановлено. Термін притягнення до адміністративної відповідальності не закінчився.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд враховує вимоги статей 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушниці, ступінь її вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.
З огляду на вищевказане, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 184 КУпАП та вважає за необхідне застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розміру 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 40-1, 184, 268, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 4 Закону України «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.
На підставі частини другої статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу протягом 15 днів, з метою примусового виконання цієї постанови, органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу в сумі 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Копію постанови направити ОСОБА_1 .
Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в десятиденний строк з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області Л.В. Рудалєва