Номер провадження: 33/813/1018/24
Номер справи місцевого суду: 508/18/24
Головуючий у першій інстанції Горобець В.Л.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Зєйналової А.Ф.к., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Миколаївського районного суду Одеської області від 07 березня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Миколаївського районного суду Одеської області від 07 березня 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України, і накладено на нього стягнення: за ст. 122-4 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. на користь держави; за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. на користь держави; за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. на користь держави з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік. На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточно накладено стягнення на ОСОБА_1 у межах санкції статті, якою передбачено більш серйозне порушення, у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. на користь держави з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

З вказаної постанови вбачається, що 01.01.2024 року, громадянин ОСОБА_1 , о 06:00 год. в с. Мартинівка керував автомобілем марки MERCEDES BENZ E 290 D, державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер». Показники приладу становлять 0,71‰. Чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 130 ч. 1 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 323758).

Також, 01.01.2024 року о 06:00 год. в с. Мартинівка по вулиці Винниченка громадянин ОСОБА_1 , керував автомобілем марки MERCEDES BENZ E 290 D, державний номер НОМЕР_1 та при зміні напрямку руху не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з електроопорою, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 478261).

Крім того, 01.01.2024 року громадянин ОСОБА_1 , о 06:00 год. в с. Мартинівка по вулиці Винниченка керував автомобілем марки MERCEDES BENZ E 290 D, державний номер НОМЕР_1 скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив наїзд на електроопору, після чого залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 478262).

Не погоджуючись з постановою Миколаївського районного суду Одеської області від 07 березня 2024 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)ОСОБА_1 після зіткнення із електроопорою, перебуваючи у розгубленому стані, повідомив відповідні органи про ДТП, після чого відкотив свій автомобіль до місця свого проживання. Коли прибули працівники поліції, він вже їх очікував та потім приймав участь у оформлені адміністративних матеріалів, отже умислу покидати місце ДТП з метою уникнення відповідальності у нього не було;

2)з наявних у матеріалах справи відеозаписів вбачається, що на вказаних відео відсутній рух автомобілем марки MERCEDES BENZ E 290 D, державний номер НОМЕР_1 взагалі та під керуванням ОСОБА_1 зокрема;

3)працівниками поліції не було направлено ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

4)жодних доказів що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вручалося ОСОБА_1 матеріали справи не містять;

5)ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, однак працівники поліції відразу почали складати протокол.

Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП та за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Одеський апеляційний суд належним чином сповіщав ОСОБА_1 та адвоката Олексіна В.В. Про розгляд справи на 29 травня 2024 року на 10:45 год. В судове засідання ОСОБА_1 та адвокат Олексін В.В. не з`явилися, причин свої неявки суду не повідомили.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 та адвоката Олексіна В.В.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №323758 від 01.01.2024 року з якого вбачається, що 01.01.2024 року о 06:00 год. в с. Мартинівка водій ОСОБА_1 керував автомобілем MERCEDES BENZ E 290 D, державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер, результат якого показав 0,71 ‰. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 478261 від 01.01.2024 року з якого вбачається, що 01.01.2024 року о 06:00 год. в с. Мартинівка по вул. Винниченка, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем MERCEDES BENZ E 290 D, державний номер НОМЕР_1 при зміні напрямку руху не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з електроопорою в наслідок чого автомобіль отримав механічні ушкодження. Водієм порушено вимоги п.п. 10.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП;

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 478262 від 01.01.2024 року з якого вбачається, що 01.01.2024 року о 06:00 год. в с. Мартинівка по вул. Винниченка водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом MERCEDES BENZ E 290 D, державний номер НОМЕР_1 скоївши ДТП, а саме здійснив наїзд на електроопору, після чого місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п. 2.10 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП;

-повідомлення зі служби «102» з якого вбачається, що 01.01.2024 року надійшло повідомлення, що 01.01.2024 року о 07:33 год. за адресою: Миколаївський район, с. Мартинівка, вул. Винниченка. Диспетчер електромережі, авто, марку та державний номерний знак не знають, збило опору електромережі. Авто поїхало з місця. Заявник: ОСОБА_2 ;

-письмові пояснення ОСОБА_1 з яких вбачається, що 31.12.2024 року приблизно о 21:00 год. він вживав спиртні напої, а саме: шампанське «Французький бульвар» в кількості 200 гр. Потім вирішив посапати. Прокинувся приблизно о 05:06 год. 01.-1.2024 року. О 06:00 год. сів у свій автомобіль MERCEDES BENZ E 290 D, державний номер НОМЕР_1 та поїхав по справам. В с. Мартинівка по вул. Винниченка не вибрав зручну швидкість та при зміні руху в`їхав в електроопору. Після цього ОСОБА_1 вирішив забрати автомобіль до себе додому. Попросив своїх знайомих, та вони доставили вказаний автомобіль додому. Через деякий час ОСОБА_1 вирішив зателефонувати на лінію «102» та повідомити про зіткнення;

-письмові пояснення ОСОБА_3 з яких вбачається, що 01.01.2024 року приблизно о 07:30 год. йому зателефонував диспетчер-черговий та повідомив про те, що в с. Мартинівка, Березівського району, хтось збив електроопору. ОСОБА_3 з бригадою вирушили до місця події, де вони помітили, що лежить електроопора, після чого викликали наряд поліції. В цей час до них підійшов громадянин ОСОБА_1 та повідомив, про те, що він збив електроопору;

-посвідчення водія НОМЕР_2 , з якого вбачається, що ОСОБА_1 отримав його 20.12.2013 року;

-акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається, що у зв`язку із виявленням у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер;

-роздруківка драгер чеку № 595 від 01.01.2024 року о 10:22 год., згідно якого вбачається, що у ОСОБА_1 під час проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння було виявлено 0,71‰. Крім того, з результатами даного огляду ОСОБА_1 був згоден, що підтверджується його підписом у відповідній графі;

-схема місця ДТП, на якій відображено місце зіткнення транспортного засобу із електроопорою;

-фотографії з місця ДТП, на яких відображено місце де сталася пригода, пошкодження, які отримав транспортний засіб від зіткнення із електроопорою, а також шкода завдана електроопорі;

-відеозапис, який було приєднано до матеріалів справи та з якого вбачається, що ОСОБА_1 продуває Драгер на місці. Працівник поліції декілька разів пояснив, як правильно продувати Драгер. Потім працівник поліції декілька разів питав ОСОБА_1 чи вживав він спиртні напої, на що останній відповів, що нічого не вживав. Однак, коли Драгер показав результат 0,71‰, ОСОБА_1 сказав, що вживав вечором шампанське. Працівник поліції повідомив що даний результат перевищив дозволену норму. ОСОБА_1 , запитав і що тепер буде, на що працівник поліції сказав, що відносно нього буде складено протоколи за ст. ст. 124, 122-4 та за ч.1 ст. 130 КУпАП. Під час складання протоколу, поліцейський відібрав пояснення у ОСОБА_1 згідно яких останній пояснив, що вживав шампанське, випив чарку, потім ліг дивився фільм, потім поспав приблизно час, потім проснувся та поїхав, бо йому так було треба. Коли їхав по дорозі, його автомобіль вивернуло, та понесло на електроопору. Пояснив, що він сам подзвонив до ДЕТЕК та повідомив, що пошкодив електроопору.

Вказаними письмовими поясненнями, поясненнями, які зафіксовані на відеокамеру ОСОБА_1 фактично повністю визнав свою винуватість у вчиненні ним дорожньо-транспортної пригоди, залишенні місця ДТП, а також у вживанні алкогольних напоїв.

Аналізуючи вищевказані докази в їх сукупності, враховуючи характер отриманого автомобілем пошкодження, місце зіткнення та інші відомості викладені у схемі місця ДТП, апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.10.1 ПДР України є очевидною.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він після зіткнення із електроопорю, перебуваючи у розгубленому стані, повідомив відповідні органи про ДТП, після чого відкотив свій автомобіль до місця свого проживання. Коли прибули працівники поліції, він вже їх очікував та потім приймав участь у оформлені адміністративних матеріалів, отже умислу покидати місце ДТП з метою уникнення відповідальності у нього не було не заслуговують на увагу, з огляду на те що дані твердження лише підтверджують той факт, що саме з вини ОСОБА_1 сталася ДТП, після якої він залишив місце аварії. Лише після спливу деякого часу викликав працівників поліції.

Суд апеляційної інстанції також не бере до уваги посилання ОСОБА_1 про те, що з наявних у матеріалах справи відеозаписів вбачається, що на вказаних відео відсутній рух автомобілем марки MERCEDES BENZ E 290 D, державний номер НОМЕР_1 взагалі та під керуванням ОСОБА_1 зокрема, оскільки факт керування транспортним засобом MERCEDES BENZ E 290 D він підтвердив сам. У письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначено, що він не вибрав зручну швидкість та при зміні руху в`їхав в електроопору, дані письмові пояснення ним підписані власноручно. Заперечень не містять. Крім того, з наданих відеозаписів також вбачається, що ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що він сів за кермо та поїхав у справах, не зміг впоратися із кермом, машина не повернула, у зв`язку із чим він в`їхав у електроопору.

Щодо тверджень ОСОБА_1 , про те, що працівниками поліції не було направлено його до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, жодних доказів про направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції матеріали справи не містять, а також про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, однак працівники поліції відразу почали складати протокол, суд апеляційної інстанції зауважує на наступному.

Відповідно до приписів п.п «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

ОСОБА_1 після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки не повідомляв працівникам поліції про те, що він не згоден з його результатом. Також, такого не вказував а ні в протоколі про адміністративне правопорушення, а ні в особистих поясненнях.

Суд, апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у ОСОБА_1 була можливість у разі незгоди із результатом проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, самостійно звернутися до найближчого медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Однак, ОСОБА_1 самостійно огляд у медичному закладі не пройшов, доказів на підтвердження того, що він не вживав алкогольних напоїв суду не надав.

Крім того, вказуючи про порушення співробітниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейських до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер фіксувався на нагрудну камеру поліцейських.

Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності з іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами, не узгоджуються з дійсними обставинами справи, внаслідок чого розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту, обраний на власний розсуд, та спроба уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Надавши правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким, у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння так і за відмову від цього огляду.

Як вбачається із змісту диспозиції ст. 124 КУпАП, об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого даною нормою, характеризується наступними елементами: діянням тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, яке може бути виражене як у дії так і в бездіяльності; наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; а також причинним зв`язком між наведеними діянням та наслідками.

У даній справі беззаперечно доведено, що внаслідок ДТП механічні пошкодження отримав, як автомобіль MERCEDES BENZ E 290 D, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , так і електроопора, на яку він здійснив наїзд внаслідок порушення п.10.1 Правил дорожнього руху України.

При цьому подія ДТП та пошкодження автомобілю та електроопори перебувають у причино-наслідковому зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху.

Згідно з п.10.1 Правил дорожнього руху України Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

З урахуванням фактичних обставини справи, апеляційний суд переконаний, що належним виконанням вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України водій ОСОБА_1 мав можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 01.01.2024 року за його участі.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні двох інших похідних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4; 124, ч. 1 ст.130 КУпАП також підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку на предмет належності, допустимості та достатності.

Апеляційний суд визнає вказані докази, які були дослідженні під час апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 01.01.2024 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

У відповідності до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_4 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 33, 36 КУпАП.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Відповідно до п.1) ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського районного суду Одеської області від 07 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова