Справа № 523/5320/24
Номер провадження 3/523/2458/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2024 р.Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Бузовський В.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09 березня 2024 року близько 23 год 04 хв керував транспортним засобом марки «Renault Clio Symbol», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (сповільнена жвавість рухів, почервоніння очей, поведінка що не відповідає обстановці) на вимогу працівника патрульної поліції від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду для визначення стану сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р., № 1306, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні призначеному на 22.05.2024 року ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст.268 КУпАП, проте судове засідання було відкладено у зв`язку з оголошенням сигналу «Повітряної тривоги» у м.Одесі та Одеській області.

Про наступну дату судового засідання ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою від 22.05.2024 р.

В період з 28 травня 2024 року по 28 червня 2024 року суддя Суворовського районного суду м. Одеси Бузовський В.В. перебував у щорічній відпустці.

В судовому засіданні призначеному на 17.07.2024 року ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст.268 КУпАП, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції. На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння погодився, однак по дорозі до закладу охорони здоров`я під впливом працівників поліції відмовився

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №851832 від 09.03.2024 року (а.с.1), довідкою з інформаційного порталу Національної поліції проте, що протягом року ОСОБА_1 не піддавався адміністративному стягненню за ст.130 КУпАП (а.с.3), відеозаписом №471943,474934 (а.с.5), суддя вважає, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, виходячи з наступного.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 р., № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 280 КпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, п.п. 3, 4, 6, 8 Порядку 1103 та п.п. 6, 7 Розділу І Інструкції 1452/735 поліцейський зобов`язаний запропонувати водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу. У випадку незгоди водія із результатами проведеного огляду, чи у випадку відмови від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу, поліцейський зобов`язаний запропонувати водію пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я (медичному закладі) та у випадку відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я скласти протокол про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Відмова особи від проходження огляду на стані сп`яніння повинна бути чіткою, зрозумілою, такою, яка не викликає сумнівів чи неоднозначного її тлумачення, та яка не залежить від будь-яких зовнішніх факторів, у тому числі і дій чи намірів інших осіб.

Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак наркотичного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у зазначеному вище порядку та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути зрозумілою та не передбачати її неоднозначного тлумачення. Лише при наявності усіх зазначених обставин поліцейський може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Таким чином законодавцем закріплена та чітко визначена процедура проведення огляду водія на стан сп`яніння та оформлення працівниками поліції протоколів за порушення ст.130 КУпАП.

З пояснень наданих під час судового засідання ОСОБА_1 категорично заперечував факт керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Крім того, за результатами перегляду судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, наявному в матеріалах справи, встановлено, що на вимогу працівника поліції ОСОБА_1 погодився пройти у встановленому законом порядку медичного огляду для визначення стану сп`яніння та навіть вирушив з працівниками поліції до медичного закладу, однак після розмови з поліцейськими змінив свою думку . Отже, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, не була його внутрішнім волевиявленням, а є наслідком стороннього впливу працівників поліції, а тому не може вважатися однозначною, та такою, що не викликає сумнівів.

Відтак, суддя не приймає до уваги наявний відеозапис, оскільки він не може слугувати належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Будь яких інших доказів, які підтверджували б факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, матеріали справи не містять.

Також, суддя звертає увагу і на той факт, що жодних даних про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, у відповідності до ст. 266 КУпАП, матеріали справи не містять. Зазначене також ставить під сумнів законність складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч 1ст. 130 КУпАП, які зважаючи на встановлення у останнього стану наркотичного сп`яніння не відсторонили його від керування транспортним засобом та не передали керування іншій особі.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року, ЄСПЛ визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Так, в рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Враховуючи викладене вище, адміністративна справа у відношенні ОСОБА_1 підлягає закриттю, так як у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 130, 247, 249, 251-252, 284, 289 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: