П О С Т А Н О В А

Справа № 126/1640/24

Провадження № 3/126/932/2024

"17" липня 2024 р. м. Бершадь

Суддя Бершадського районного суду

Вінницької області Гуцол В. І.

розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Бершадського районного суду Вінницької області перебуває адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

До матеріалів справи долучена довідка про перебування ОСОБА_1 на службі в ЗСУ.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що справу не можливо розглянути за відсутності ОСОБА_1 з метою не порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Нормами КУпАП не врегульовано порядок зупинення провадження у справах про адміністративні правопорушення. У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Оскільки інші кодекси України, зокрема, Кримінальний процесуальний кодекс України, містить відповідні правові норми, тому при розгляді даного питання підлягає застосуванню аналогія закону.

Порядок розгляду справи за нормами КУпАП є таким самим як порядок розгляду справ за нормами КПК України, на що вказує законодавство Європейського Суду, що є джерелом права в Україні.

Європейський суд з прав людини у рішенні "Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії" від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення".

Позбавлення права управління транспортним засобом також розглядається Європейським судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і здійсненні діяльності" (рішення Європейського суду з прав людини "Маліге проти Франції" від 23 вересня 1998 року).

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так у рішенні суду "Енгель та інші проти Нідерландів" були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень. Такими критеріями є: "критерій національного права", який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; "критерій кола адресатів", відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; "критерій мети та тяжкості наслідків" за змістом якого вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: "Лутц проти Німеччини", "Карелін проти Російської Федерації", "Гурепка проти України", "Лучанінова проти України" та інших.

Наведене вказує на те, що при розгляді зазначеного правопорушення повинні застосовуватись принципи кримінального судочинства.

Згідно ч.1 ст. 335 КПК України у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

На сьогоднішній день ОСОБА_1 перебуває у лавах Збройних сил України та виконує конституційний обов`язок, бажає щоб справа слухалась в його присутність, вину в пред`явленому адміністративному звинуваченні не визнає та просить зупинити провадження у справі до звільнення його з військової служби.

Для підтвердження проходження військової служби в матеріалах справи долучена довідки ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 № 305 від 15.06.2023, в якій зазначається, що солдат ОСОБА_1 24.02.2022 був призваний на військову службу по загальній мобілізації згідно Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" № 69 від 24.02.2022 ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової частини.

Враховуючи викладене, суд вважає, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП слід зупинити до звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 283 КУпАП, ст. 335 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП - зупинити до звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Гуцол