Провадження № 3/127/2854/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 рокум. Вінниця

Cуддя Вінницького міського суду Вінницької області Шаміна Ю.А., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП

Згідно зі протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №882501 від 23.03.2024, 23.03.2024 о 17 год. 05 хв. в м. Вінниця, вул. Черняховського, 50, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом CITY COCO д.н.з. НОМЕР_2 /н з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності лікаря-нарколога в КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР», висновок №0379, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання 04.07.2024 ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася в порядку визначеному законодавством. Виклик ОСОБА_1 здійснювався шляхом направлення судової повістки за допомогою SMS-повідомлення на контактний номер зв`язку особи, вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, а також шляхом направлення судової повістки поштовими засобами зв`язку на адресу його проживання, зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення.

Клопотань щодо відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Жодних доказів поважності причин неявки у судове засідання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суду не надано.

Справа призначалася до розгляду неодноразово, вперше на 10.04.2024 о 10:40 год. Так, у судовому засіданні ОСОБА_1 заявив клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із ознайомленням з матеріалами, яке судом було задоволено, судове засідання було відкладено на 28.05.2023.

28.05.2023 ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, 27.05.2024 судом було отримано його заяву (вх. №46308), згідно якої останній просив відкласти розгляд справи, зважаючи на те, що він мав намір укласти договір з адвокатом, а також з огляду на оскарження ним протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕНА №1729410 від 23.03.2024 за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Зазначив, що дані справи стосуються однієї події, які ним не визнаються у повному обсязі, оскільки він не керував транспортним засобом. Заяву про відкладення розгляду справи судом було задоволено, судове засідання відкладено на 04.07.2024.

Суд вважає, що ОСОБА_1 , будучи обізнананим про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, не був позбавлений можливості реалізувати усі свої права, визначені КУпАП у будь-який спосіб.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, зокрема, проводити судове засідання у відсутності особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з урахуванням скорочених строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того, КУпАП визначені випадки, коли справа не може розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (ст. 268 КУпАП), однак розгляд справи за ч. 2 ст. 130 КУпАП, за якою ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, не належить до цих випадків.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

За приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 23.03.2024 о 17 год. 05 хв. в м. Вінниця, вул. Черняховського, 50, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом CITY COCO д.н.з. НОМЕР_2 /н з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності лікаря-нарколога в КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР», висновок №0379, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим складений цей протокол.

До протоколу додано рапорт поліцейського взводу №1 роти №4 БУПП у Вінницькій області ДПП сержанта поліції Владислава Олійника від 23.03.2024, висновок КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР» №0379 від 23.03.2024, а також відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Із рапорту поліцейського взводу №1 роти №4 БУПП у Вінницькій області ДПП сержанта поліції Владислава Олійника від 23.03.2024, слідує, що під час несення служби 23.03.2024 о 17 год. 05 хв. в місті Вінниця, вул. Черняховського, 50 було зупинено транспортний засіб електроскутер CITY COCO д.н.з. НОМЕР_2 /н під керуванням водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності лікаря нарколога в КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР», висновок №0379. Велась безперервна відеофіксація на портативні відеореєстратори №4723002, №470740. На водія ОСОБА_1 складено адміністративний протокол за ст. 130 серії ААД №882501 та постанову за ч. 4 ст. 126 ЕНА №1729410. Водія відсторонено від права керування. Транспортний засіб залишено на місці зупинки без суттєвого перешкоджання дорожньому руху.

Із висновку КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» №0379 від 23.03.2023 слідує, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у зв`язку з тим, що у відведений час аналіз сечі не здав.

Крім того, до матеріалів справи долучено відеозапис з нагрудної камери поліцейського з якого вбачається, що працівниками поліції було зупинено електроскутер CITY COCO під керуванням ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: виражена блідість обличчя, поведінка, яка не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Після доставлення ОСОБА_1 в КНП ЦТЗ «Соціотерапія» було розпочато проходження огляду, однак ОСОБА_1 відмовився здавати зразок біологічного матеріалу для проходження запропонованого йому тесту, мотивуючи відсутністю бажання сходити у туалет. Працівником поліції ОСОБА_1 було повідомлено водієві про наслідки таких дій та попереджено про відповідальність.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2, 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Вказані ознаки наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 визначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №882501 від 23.03.2024.

Відповідно до Розділу І п. 6, 7 цієї Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Разом із тим, згідно п. 12 зазначеної Інструкції уразі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП наступає в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно з усталеною практикою, при розгляді адміністративних справ, зокрема ст. 130 КУпАП, слід враховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України №1306 від 10.10.2001, Закон України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001 з останніми змінами, Закон України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» №2956-IX від 24.02.2023 тощо.

Пунктом 1.10. ПДР України передбачено, що транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Однак, при цьому, норма ст. 130 КУпАП не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.

Відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів», електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Отже, фактично електроскутери, електросамокати, гіроскутери та інша подібна техніка офіційно визнаються транспортними засобами. Їх фактично поділили на дві категорії, а саме:

- легкий персональний електричний транспортний засіб це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину;

- низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Такі зміни були також викладені і в Законі України «Про автомобільний транспорт» згідно змін внесених Законом № 2956-IX від 24.02.2023.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Підпунктом б частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Водночас, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 15.03.2023 у справі № 127/5920/22, використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Враховуючи, що електроскутер CITY COCO, яким, за обставин місця та часу, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, керував ОСОБА_1 , обладнаний сидінням, тобто призначений для перевезення людей та приводиться у рух за допомогою електричного двигуна, тому останній є транспортним засобом в розумінні ст. 130 КУпАП.

Відтак, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є особою, яка керувала транспортним засобом, однак всупереч вимог п. 2.5 ПДР відмовився пройти в установленому порядку на вимогу поліцейського медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

ОСОБА_1 заперечував керування ним транспортним засобом, однак суд критично оцінює такі доводи особи, так як надані ним пояснення не узгоджуються із дослідженими судом доказами. При цьому наведені ОСОБА_1 доводи та невизнання ним вини суд розцінює як специфічний, обраний особою, спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення, за яке передбачене суворе стягнення у виді значного штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Будь-яких інших пояснень щодо обставин події ОСОБА_1 не надано.

Підстави, які б давали можливість суду вважати, що досліджені докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи.

Згідно ч. 2 ст. 130 КУпАП наступає відповідальність за повторне розтягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті. Повторним відповідно до статті 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню. Повторність правопорушення визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили.

Як слідує з матеріалів справи, зокрема довідки ВАП, а також даних Єдиного державного реєстру судових рішень постановою суду від 21.12.2023 року в справі №127/36397/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі сімнадцять тисяч гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, що виразилось у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, суд дійшов висновку, що його вина цілком доведена. Факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння зафіксований відповідними належними доказами та жодним чином не спростований. та оскільки водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння й є особою, яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані сп`яніння, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та попередження вчинення нею нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд враховує наступне.

Санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП встановлене адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або ж адміністративний арешт з позбавленням права керування транспортними засобами та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб.

Аналізуючи надані суду матеріали, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Щодо наявності правових підстав для застосування до ОСОБА_1 такого виду адміністративного стягнення як оплатне вилучення транспортного засобу, суд враховує, що станом на час розгляду справи в суду відсутні докази, які свідчили б про належність транспортного засобу ОСОБА_1 , а тому відсутні підстави для застосування такого виду стягнення як оплатне вилучення транспортного засобу.

Вирішуючи питання щодо обсягу застосованого стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

У той же час, згідно з ч. 3 ст. 30 КУпАП у разі, якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Як слідує з матеріалів справи постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.12.2023 в справі №127/36397/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 17000,00 грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. . З відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень слідує, що вказане рішення набрало законної сили 02.01.2024.

Тобто не відбутий строк даного стягнення на момент винесення судового рішення складає 5 місяців 26 днів.

Отже при призначенні ОСОБА_1 остаточного стягнення в частині позбавлення права керування транспортним засобом необхідно приєднати невідбуту частину стягнення за постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.12.2023, яка становить 5 місяців 26 днів позбавлення права керування транспортними засобами до розміру стягнення, яке передбачене санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме 3 роки позбавлення прав керування транспортним засобом, тобто загальний строк становить 3 роки 5 місяців 26 днів.

Крім того, судовий збір у розмірі 605,60 грн підлягає стягненню із ОСОБА_1 в дохід держави, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 40-1, 130, 276, 279, 283, 284, 287 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн (тридцять чотири тисячі гривень) на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 КУпАП шляхом приєднання до застосованого стягнення невідбутої частини стягнення визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 остаточне адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн (тридцять чотири тисячі гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки 5 (п`ять) місяців 26 (двадцять шість) днів.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійснення примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення до виконання 3 (три) місяці.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна