Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2263/23 Головуючий у 1-й інст. Мозговий В. Б.
Номер провадження №33/4805/885/24
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Горбань Марини Михайлівни, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 квітня 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 квітня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 08.04.2023 о 07 год. 35 хв., гр. ОСОБА_1 по вул. Лугова в м. Звягель керував транспортним засобом Viper MX д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, порушення мови). Від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 26.12.2023 об 11 год. 40 хв., гр. ОСОБА_1 по вул. Г. Сагайдачного в м. Звягелі керував транспортним засобом Ford Scorpio д.н.з. НОМЕР_2 , в стані наркотичного сп`яніння, медичний огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння проводився в медичному закладі, що підтверджується висновком КНП «Звягельська багатопрофільна лікарня» Звягельської міської ради № 151 від 31.01.2024, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Справи про адміністративні правопорушення одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), то останні, відповідно ч. 1 ст. 36 КУпАП, повинні бути об`єднані в одне провадження і об`єднаній справі присвоєно № 285/2263/23, номер провадження 3/0285/69/24.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Горбань М.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Посилається на те, що обвинувачення у вчинених правопорушеннях ґрунтується на неналежних та недопустимих доказах, так, зупинка транспортних засобів була незаконною, зокрема, відсутність доказів у матеріалах справи щодо порушення водієм правил дорожнього руху. Крім того, як під час огляду, так і під час складання протоколів працівниками поліції не були викликані співробітники ВСП, хоча ОСОБА_1 є військовослужбовцем та був у формі.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що 15 квітня 2024 року подана апеляційна скарга на постанову суду від 04.04.2024, але постановою Житомирського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року апеляційна скарга повернута особі, що її подала, у зв`язку з відсутністю витягу з договору, в якому зазначено її повноваження або обмеження її прав на вчинення окремих дій захисника. Проте, адвокатом Горбань М.М. 06 травня 2024 року подана повторна апеляційна скарга.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

В судове засідання, будучи належним чином повідомлені про день розгляду справи, ОСОБА_1 та адвокат Горбань М.М. не з`явились, остання в апеляційній скарзі просила справу розглянути за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статтей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується належними та допустимими доказами.

Як на докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протоколи про адміністративне правопорушення серії ААД №398706 від 08.04.2023 та серії ААД №661848 від 11.01.2024 (а.с. 2, 22); направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 4); висновок КНП «Звягельська багатопрофільна лікарня» Звягельської міської ради №151 від 11.01.2024 (а.с. 27); відеозаписи обставин події, оцінюючи які, суд першої інстанції зробив висновок, що дії ОСОБА_1 свідчать про вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних проступків, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із наступного.

Відповідно до змісту статті ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», визначено вичерпний перелік ознак, на підставі яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, а також зазначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (ч. 3 ст. 35).

Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису з фіксацією обставин події, працівниками поліції не було задокументовано, обґрунтовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 таких положень Правил дорожнього руху чи інших нормативно-правових актів, чинних під час дії воєнного часу, які б відповідно до зазначених вимог закону давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього. Не містять таких доказів і наявні у справі відеозаписи з камер поліцейських. Матеріали справи взагалі не містять будь-якого посилання на те, з якої підстави ОСОБА_1 , керуючи транспортними засобами, був зупинений, і як наслідок, змушений пройти огляд на стан сп`яніння.

За таких обставин суд вважає, що водієм ОСОБА_1 не допущено порушень Правил дорожнього руху, чи інших дій, за які його транспортний засіб слід було зупинити, у зв`язку із чим, та за сукупністю з іншими обставинами, у даному конкретному випадку, складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами вини у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що: «якщо під час оформлення поліцейським адміністративних матеріалів було порушено вимоги законодавства (ст. 35 Закону), наслідком цього має бути відповідальність поліцейського за таке порушення (ст. 19 Закону), а не звільнення особи, яка керує транспортним засобом в стані сп`яніння, від адміністративної відповідальності».

В п. 39 Рішення ЄСПЛ «Лучанінова проти України» Суд зробив висновок, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушив заявник у зазначеній справі, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням, Суд вважає, що провадження, про яке йдеться (справа про адміністративне правопорушення), є кримінальним для цілей застосування Конвенції.

Тобто, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен дотримуватися процесуальної поведінки оцінювання доказів, визначеної кримінально-процесуальним законом.

Згідно зі статтею 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Доктрина «плодів отруйного дерева», на яку посилається захисник у своїй апеляційній скарзі сформульована Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України». Іноді використовується також фраза: «плід отруєного дерева».

Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не були б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки законність зупинки його транспортних засобів не доведена доказами, а тому подальші дії працівників поліції знаходяться поза площиною поняття «здійсненні у відповідності до закону». Всі сумніви щодо доведеності вини порушника тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості підтверджуються доказами у справі, які не можна визнати допустимими, а тому протоколи про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП. Наявні в матеріалах справи відеозаписи зазначених обставин також не усувають та не містять об`єктивно зафіксованих обставин адміністративного правопорушення. Так, відеозапис щодо подій 08.04.2024 не має звуку до моменту початку складання протоколу, щодо подій 26.12.2023 то будь-які відеозаписи щодо керування ОСОБА_1 взагалі відсутні, а на відеофайлі зафіксовано лише проходження огляду (частково0 та складанні протоколу в січні 2024 року, тобто не є достатніми для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Натомість не заслуговують на увагу, твердження сторони захисту про те, огляд водія мав проводитись в порядку ст. 266-1 КУпАП за участі Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Стаття 266-1 КУпАП регулює загальний порядок огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тоді як до спеціальних суб`єктів водіїв застосовуються норми ст. 266 КУпАП, які регулюють, зокрема, порядок огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Дана ситуація виникла саме у зв`язку з підозрою водія ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та до цих правовідносин застосовуються саме приписи ст. 266 КУпАП незалежно від факту проходження водієм військової служби.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Горбань Марини Михайлівни строк на апеляційне оскарження постанови Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Горбань Марини Михайлівни, подану в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 квітня 2024 року скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП .

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь