Справа № 496/6143/23
Провадження № 3/496/73/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Трушина О.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

30.08.2023 року о 20:00 год, ОСОБА_1 , в с. Нерубайське по вул. Бадаєва керував автомобілем Тойота, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, невиразна річ, почервоніння очей). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, від продуття приладу Алкотестер Драгер відмовився під відеозапис.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Деменчук Д.А. в судовому засіданні просив, зокрема повернути матеріали у справі про адміністративне правопорушення № 496/6143/23 до ВП № 2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області на доопрацювання. При цьому посилався на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 , який не керував транспортним засобом та не після його зупинки, а також не на місці зупинки транспортного засобу, а за місцем мешкання ОСОБА_1 . Суть адміністративного правопорушення не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення. Також, інспектором поліції не вжито жодних дій щодо надання ОСОБА_1 можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. Крім того, співробітники поліції порушили вимоги ч. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, щодо безперервної відеофіксації обставин вчинення, виявлення адміністративного правопорушення. Вказував, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 був зупинений співробітниками поліції під час керування транспортним засобом. Крім того зазначав, що співробітникам поліції необхідно усунути такі недоліки: надати фото таблиці місця зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , скласти протокол про адміністративне правопорушення за місцем зупинки ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений невірно і його необхідно повернути до ВП № 2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області на доопрацювання.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 18.10.2023 року клопотання захисника ОСОБА_1 Деменчука Д.А. про повернення матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП на доопрацювання залишено без задоволення з підстав, викладених у постанові суду.

Після оголошення перерви, захисник Деменчук Д.А. у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, приходить до переконання, що в діях водія ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, невиразна річ, почервоніння очей), а відтак підлягав огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у відповідності до п.2. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. № 1452/735 (надалі Інструкція) та п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМ України № 1103 від 17.12.2008 р. (надалі Порядок).

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння правопорушника в порядку, передбаченому Інструкцією, проведений не був у зв`язку з його відмовою від проходження такого огляду, про що поліцейським було складено протокол у відповідності до п.8 Порядку.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 470594 від 30.08.2023 року, яким зафіксовано місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення;

-відеозаписом, який оглянутий судом та знаходиться в матеріалах справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння через те, що він був учасником дорожньо-транспортної пригоди та останній спочатку погодився пройти такий огляд, але в подальшому такий огляд не пройшов. За таких обставин працівник поліції обґрунтовано розцінив таку поведінку, як відмову ОСОБА_1 від проходження огляд на стан алкогольного сп`яніння;

-письмовим поясненням ОСОБА_2 , який вказав, що 30.08.2023 року близько 20:00 год він знаходився в с. Нерубайське Одеського району Одеської області по вул. Бадаєва, де став свідком того, як автомобіль ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під`їжджаючи до перехрестя, зупинився, натомість автомобіль Тойота, реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив з цим автомобілем зіткнення у задню частину вказаного автомобіля, водій автомобіля Тойота, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з місця дорожньо-транспортної пригоди поїхав у невідомому напрямку. Також вказав, що водій автомобіля Тойота, реєстраційний номер НОМЕР_1 , мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, про що також зазначено ОСОБА_2 на відеозапису;

-письмовим поясненням ОСОБА_3 , який вказав, що 30.08.2023 року близько 20:00 год він керував автомобілем ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в с. Нерубайське Одеського району Одеської області по вул. Бадаєва у напрямку вул. Педагогічна, де під`їжджаючи до перехрестя зупинився, щоб надати рух автомобілю, який рухався по головній дорозі, як раптово відчув удар у задню частину свого автомобіля. Вийшовши зі свого автомобіля, він побачив автомобіль, який допустив з ним зіткнення, а саме: автомобіль марки Тойота, білого кольору, з правим кермом, приблизно 1980 року випуску, реєстраційний номер цього автомобіля він не запам`ятав, так як водій поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди під приводом подзвонити по телефону. Також зазначив, що водій автомобіля Тойота мав явні ознаки алкогольного сп`яніння. Після цього він викликав поліцію.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень», яка визначає порядок доступу до судових рішень з метою забезпечення відкритості діяльності судів загальної юрисдикції, прогнозованості судових рішень та сприяння однаковому застосуванню законодавства, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону. Судді мають право на повний доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону. Доступ суддів до державної таємниці, що міститься в судових рішеннях, забезпечується відповідно до Закону України "Про державну таємницю" (ст.4 Закону).

Відповідно до ч.3 ст. 6 цього Закону суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Так, враховуючи викладене, суд вважає доводи захисника Деменчука Д.А. стосовно того, що відсутні докази керування транспортним засобом саме водієм ОСОБА_1 , безпідставними, оскільки дане твердження спростовується тим, що водія ОСОБА_1 визнано винним постановою Біляївського районного суду Одеської області від 21.11.2023 року за ст.124 КУпАП, при керуванні ним саме 30.08.2023 року о 20:00 год в с. Нерубайське Одеського району Одеської області по вул. Бадаєва, автомобілем Тойота, реєстраційний номер НОМЕР_1 , де він не обрав безпечну дистанцію та безпечну швидкість руху, в результаті чого не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постанова суду набула чинності 01.12.2023 року.

Вказаною постановою встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 30.08.2023 року о 20:00 год в с. Нерубайське Одеського району Одеської області по вул. Бадаєва.

Також, суд не приймає до уваги доводи захисника Деменчука Д.А. стосовно того, що протокол про адміністративне правопорушення, а також відеозапис події не містять доказів того, що у ОСОБА_1 були ознаки алкогольного сп`яніння, а отже у поліцейського не було підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння, та на його думку були відсутні правові підстави для проходження ним огляду на стан сп`яніння. Вказані доводи захисника спростовуються самим протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що 30.08.2023 року о 20:00 год, ОСОБА_1 , в с. Нерубайське Одеського району Одеської області по вул. Бадаєва керував автомобілем Тойота, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, невиразна мова, почервоніння очей, як ознаки алкогольного сп`яніння при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 , інспектором СРПП Відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області майором поліції Петрусенком В.О.

Суд не мав змоги допитати в судовому засіданні свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що просив в судовому засіданні захисник та зобов`язався здійснити їх прибуття у судове засідання, але дії та обставини, які спостерігалися свідком ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зафіксовані у письмових поясненнях та на відеозаписі, які були досліджені в судовому засіданні.

Доводи захисника Деменчука Д.А. про неналежність та недопустимість як доказу у справі відеозапису, оскільки відеозапис не вівся безперервно, суд вважає необґрунтованими, оскільки на дослідженому відеозаписі зафіксовані всі події щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та, власне, обставин складання протоколу. Отже, зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами. Так, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По національну поліцію".

Посилання на порушення Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і відео і кінозйомки, затвердженої наказом №1026 від 18 грудня 2018 року, а саме - наявність окремих відеозаписів, не спростовує належність фіксації факту правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 та абз. 6, 8 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Норми законодавства про адміністративні правопорушення (КУпАП) не містять вимог щодо порядку фіксації факту керування порушником транспортними засобами або наслідків відхилення від вимог внутрішньовідомчих інструкцій, а тому ця обставина має доводитись за загальними вимогами щодо доказів (стаття 251 КУпАП).

Таким чином, відеозапис, який приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації, тому відеозапис є належним та допустимим доказом.

Інші доводи захисника Деменчука Д.А., з урахуванням конкретних обставин справи, не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain, серія A, N 303-A, § § 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland, N 49684/99, § 2)).

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно положень ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, дії ОСОБА_1 судкваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд приймає до уваги: характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, фактичні обставини справи; особу порушника, і вважає, що адміністративне стягнення повинно бути накладене на нього у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Крім того, суд, при накладанні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 враховує, що він вчинив грубе правопорушення, яке виразилося в керуванні транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що знижують увагу, швидкість реакції, яке могло потягнути за собою тяжкі наслідки.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, суд вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_1 ,судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 23, 40-1, 130, 268, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.І. Трушина