Справа № 372/2665/24
Провадження № 3-868/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 липня 2024 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Висоцька Г.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Обухівського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого в ФОП « ОСОБА_2 », РНОКПП суду не відомо,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

11.05.2024 о 18:00 год. в Обухівському р-н, смт Козин, по вул. Заповідній, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Тойота РАВ 4, д.н.з. НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю із ротової порожнини, тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці, яка склалася.) Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також у лікаря-нарколога Обухівської БЛІЛ, водій відмовився у встановленому законом порядку, з відеофіксацією на нагрудну бодікамеру.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9А ПДР України, відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав, пояснив, що був зупинений безпідставно, в стані алкогольного сп`яніння не перебував. Працівники поліції не роз`яснили наслідки відмови від проходження на стан алкогольного сп`яніння, в зв`язку із чим в нього склалося враження, що проходження на стан сп`яніння в лікарні не є його обов`язком. Захисник ОСОБА_1 Рвачов О. О. додав, що на відеозаписі міститься інформація про висловлену згоду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння в лікарні, яку працівники поліції проігнорували. Окрім цього, працівники поліції ввели ОСОБА_1 в оману, стверджуючи, що в лікарні до нього також буде застосований прилад «драгер», який на думку захисту, не є інструментом проведення лабораторного дослідження і не використовується в лікарні. Таким чином, працівники поліції штучно намагалися створити у ОСОБА_1 враження недоцільності медичного освідування із ціллю зафіксувати відмову на місці зупинки. Окрім цього, із маніпулятивною метою працівники поліції повідомили, що разі проходження медичного освідування в лікарні автомобіль буде доставлений на штрафний майданчик. Тобто, весь діалог був вибудований із ОСОБА_1 в спосіб, який спрямований на поміщення ОСОБА_1 в штучні рамки, які б не давали ОСОБА_1 можливості побачити будь-якої варіативності його дій, окрім відмови від проходження освідування на місці зупинки.

Незважаючи на те, що частково показання ОСОБА_1 і пояснення його захисника і відображені на відеозаписі, зокрема, обставина висловленої згоди на проходження на стан сп`яніння, проте весь контекст ситуації не дозволяє суду погодитися із твердженнями сторони захисту.

Так, поведінка ОСОБА_1 протягом спілкування із працівниками поліції змінювалася, і, висловлена спочатку згода змінилася на стійку відмову проходити освідування на стан алкогольного сп`яніння як на місці, так і в лікарні. При чому, суд не вбачає, що така зміна пов`язана із маніпулятивними діями працівників поліції або провокаціями.

Працівники поліції добросовісно роз`яснили про право пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці, так і в лікарні в м. Обухові. Також ними в достатньо чіткій формі роз`яснено про передбачену законом відповідальність за відмову від проходження на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу. Зауваження ОСОБА_1 про те, що він не був обізнаний із санкцією статті за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння не мають правого значення під час притягнення особи до юридичної відповідальності.

Інформація про переміщення автомобіля на штрафний майданчик була також надана на запит ОСОБА_1 про дії працівників поліції щодо транспортного засобу в разі його прямування до лікарні для проходження огляду.

Твердження захисту про те, що «Драгер» не є інструментом лабораторного дослідження є лише припущенням, оскільки законодавство не містить визначення терміну «лабораторного дослідження», а також не передбачає законодавчого переліку інструментів та засобів для проведення лабораторних досліджень.

Перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважаю, що факт вчинення вказаного правопорушення підтверджується відповідними доказами, а відеозаписом, долученим до протоколу про адміністративне правопорушення.

На підставі сукупності досліджених доказів, враховуючи характер вчиненого правопорушення, його наслідки, особу правопорушника, ступінь його вини, вважаю необхідним призначити стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Таким чином, з урахуванням ЗУ «Про судовий збір» з особи яка визнана винною у вчинені адміністративного правопорушення підлягає стягнення судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 27, 33, 130, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» на користь держави у розмірі 605,60 грн., які перерахувати на наступні реквізити: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби та з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного відповідній статті КУпАП.

Строк пред`явлення до виконання постанови 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя Г.В.Висоцька