Справа №403/292/24 провадження № 3/403/202/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 року с-ще Устинівка

Суддя Устинівського районного суду Кіровоградської області Атаманова С.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення з доданими матеріалами, які надійшли від відділення поліції №1 (м.Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , згідно

відомостей, зазначених в протоколах,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце

проживання:

АДРЕСА_1 ,

громадянинаУкраїни (паспорт громадянина

України серія НОМЕР_1 , виданий 21

лютого 1997 року Джанкойським РВ),

безробітного

за ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

29 травня 2024 року о 19 год. 05 хв. на автодорозі Т12-16 сполучення смт.Устинівка - с.Степове 500 м. Кіровоградської області водій гр-н ОСОБА_1 керував мопедом марки DELTA EX50TB д.н.з. НОМЕР_2 /н перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, правопорушення вчинено повторно протягом року рішенням місцевого суду від 09 травня 2024 року за ч.1 ст.130 КУпАП, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.130 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення (серія ААД №540510, складеного 29 травня 2024 року поліцейським з РПП СПД (с-ще Устинівка) ВП №1 (м.Долинська) Кіровоградського РУП ГУНП в Кіровоградській області (скорочення, як вони зазначені в протоколі) старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 , 29 травня 2024 року о 18 год. 55 хв. на автодорозі Т12-16 сполучення смт.Устинівка - с.Степове 500 м. Кіровоградської області водій гр-н ОСОБА_1 керував мопедом марки DELTA EX50TB без д.н.з. не маючи права керування таким т.з.. Правопорушення вчинено повторно протягом року, постановою серії ЕНА №1491703 гр-н ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП від 21 лютого 2024 року, чим порушив вимоги п.2.1.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.5 ст.126 КУпАП.

Постановою судді Устинівського районного суду Кіровоградської області від 19 червня 2024 року справи №403/292/24 (провадження 3/403/202/24) та №403/293/24 (провадження №3/403/203/24) про адміністративні правопорушення щодо притягнення гр-на ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП були об`єднані в одне провадження з присвоєнням об`єднаній справі №403/292/24 (провадження №3/403/202/24).

В судове засідання по розгляду справи 10 липня 2024 року гр-н ОСОБА_1 , як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не з`явився. Про дату, час та місце розгляду складених стосовно нього протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП, повідомлявся шляхом одержання повістки про виклик до суду особисто в приміщенні суду (а.с.23).

Будь-яких заяв та клопотань в порядку ст.268 КУпАП гр-н ОСОБА_1 суду не подав.

При вирішенні питання щодо наявності в діях гр-на ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП, суд приходить до наступного висновку.

За змістом ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати обставини того, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При з`ясуванні цих обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно яких доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст.ст.254, 256 КУпАП про вчинене адміністративне правопорушення уповноваженою на те посадовою особою складається протокол, в якому зазначаються, крім іншого, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Таким чином, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів, обов`язок щодо збирання яких покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд відповідно до вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (підпункт «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, далі по тексту - Правила дорожнього руху).

За змістом диспозиції ч.2 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Постановою Долинського районного суду Кіровоградської області від 09 травня 2024 року (справа №403/108/24) гр-на ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за фактом його відмови 21 лютого 2024 року, як особи, яка керувала транспортним засобом «Pilot EX 50 QT-B», від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Вказана постанова набрала законної сили 20 травня 2024 року.

Отже, адміністративне правопорушення, що полягало у відмові гр-на ОСОБА_1 29 травня 2024 року як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, було вчинено ним як особою, яка протягом року піддавалась адміністративному стягненню за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п.п.2, 3 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735 від 09 листопада 2015 року), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, якими є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

За змістом п.3 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі по тексту - Порядок), огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).

Оцінюючи відповідно до вимог ст.252 КУпАП зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність в діях гр-на ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, і його вина у вчиненні даного правопорушення повністю підтверджується: 1) протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №540509 від 29 травня 2024 року, який містить зазначення встановлених поліцейським ознак алкогольного сп`яніння гр-на ОСОБА_1 (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови), а також обставину його ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння шляхом відмови від проходження такого огляду у встановленому законодавством порядку (а.с.1); 2) актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається виявлення поліцейським у гр-на ОСОБА_1 характерного запаху алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови, а також його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі (а.с.6); 3) відеозаписом з нагрудної камери поліцейського за 29 травня 2024 року, що міститься на цифровому носії інформації DVD-R диску, з якого вбачаються: рух транспортного засобу (мопеду) та керування гр-ном ОСОБА_1 зазначеним транспортним засобом, його зупинка працівниками поліції з повідомленням її причин (відсутність мотошолому); повідомлення поліцейським про наявність у гр-на ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, передбаченої п.3 розділу І Інструкції №1452/735 від 09 листопада 2015 року, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота; повідомлення гр-ном ОСОБА_1 обставини вживання ним алкогольних напоїв (горілки та вина); адресована гр-ну ОСОБА_1 пропозиція поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» та в медичному закладі та його відмова від огляду; 4) постановою Долинського районного суду Кіровоградської області від 09 травня 2024 року, якою гр-на ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.7).

Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, а також такими, що в повній мірі розкривають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та в своїй сукупності вказують на доведеність вини гр-на ОСОБА_1 у його вчиненні.

Будь-яких обставин, які б ставили під сумнів зазначені в них фактичні дані, судом встановлено не було.

Передбачених ст.251 КУпАП доказів на спростування даного висновку суду гр-ном ОСОБА_1 під час розгляду справи надано не було.

При цьому судом враховується висновок, викладений в п.38 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року у справі №404/4467/16-а(2-іс/811/3/17), згідно якого саме по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в простірі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, наведена вище сукупність доказів, на переконання суду, є достатньою для встановлення дійсних і достовірних обставин події, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування усіх обставин, які підлягають доказуванню в справі про адміністративне правопорушення, та вирішення її в точній відповідності з законом.

Судом також враховується практика Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 Рішення «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 року, заява №387/03). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п.86 Рішення «Вєренцов проти України» від 11.07.2013 року, заява №20372/11).

З урахуванням викладеного, суд на підставі обєктивно зясованих обставин справи, підтверджених доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до ст.252 КУпАП, які перебувають в узгодженому звязку між собою, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», приходить до висновку, що вина гр-на ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, є доведеною.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

За змістом абз.2 п.5 Розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395, до адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належать правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП.

З урахуванням характеру вчиненого гр-ном ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, яке стосується порушення ним правил дорожнього руху, що могло створити безпосередню небезпеку для інших учасників дорожнього руху, а також особу правопорушника, який належних висновків для себе щодо неухильного виконання вимог Правил дорожнього руху не зробив та допустив керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, будучи особою, яка раніше піддавалась протягом року адміністративному стягненню за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, суд приходить до висновку про відсутність обставин, які пом`якшують відповідальність гр-на ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

Обставини непереборної сили або крайньої необхідності в діях гр-на ОСОБА_1 суд не вбачає.

Обтяжуючих відповідальність гр-на ОСОБА_1 обставин, передбачених ст.35 КУпАП, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, суддею не встановлено, в тому числі і з огляду на врахування повторного вчинення ним однорідного правопорушення протягом року та вчинення цього правопорушення в стані сп`яніння, як кваліфікуючих ознак за ч.2 ст.130 КУпАП.

Підстав для застосування до гр-на ОСОБА_1 положень ст.22 КУпАП судом не встановлено.

Підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, стосовно гр-на ОСОБА_1 , відсутні.

За змістом п.57 рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (заяви №,№15809/02, 25624/02), Суд постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Одночасно з цим судом враховується, що внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоровя інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоровю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Підхід щодо неможливості призначення покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Враховуючи зазначене, особі, яку визнано винуватою у вчиненні правопорушення, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Обєднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 вересня 2023 року по справі № №702/301/20.

На підставі викладеного, з урахуванням положень ст.33 КУпАП, вважаю за необхідне і достатнє накласти на гр-на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.2 ст.130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, що за наявних обставин справи в їх сукупності буде достатнім для виконання завдань провадження у справі про адміністративне правопорушення та здійснення на нього виховного впливу.

При вирішенні питання щодо наявності в діях гр-на ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, суд приходить до наступного висновку.

За змістом диспозиції ч.5 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті.

Ч.2 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або за передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

На підтвердження обставини повторності вчинення гр-ном ОСОБА_1 протягом року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом) до протоколу серії ААД №540510 в якості доказу була додана роздруківка (з аналітичної системи «Армор») постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматизованому режимі серія ЕНА №1491703 від 21 лютого 2024 року про притягнення гр-на ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП у виді штрафу за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Зазначений доказ оцінюється судом як такий, що не є достатнім та належним для підтвердження вини гр-на ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів набрання зазначеною постановою законної сили з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.

Натомість зі змісту доданої до протоколу роздруківки постанови серія ЕНА №1491703 від 21 лютого 2024 року не вбачається жодної з передбачених ст.291 КУпАП обставин, після настання яких постанова набирає законної сили.

Будь-яких доказів на підтвердження вручення (отримання) гр-ну (гр-ном) ОСОБА_3 копії постанови серії ЕНА №1491703 від 21 лютого 2024 або направлення йому засобами поштового зв`язку зазначеної постанови та отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в отриманні цієї постанови, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення постанови до протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, додано не було.

Отже, враховуючи передбачений ч.2 ст.291 КУпАП порядок набрання постановою адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення законної сили, у суду, враховуючи не надання доказів протилежного, відсутня можливість встановити обставину набрання постановою серії ЕНА №1491703 законної сили станом на дату складення протоколу серія ААД №540510 від 29 травня 2024 року.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про неналежність вказаних вище доказів на підтвердження обставин, які входять до предмета доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст.129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (п.161 рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», заява №25).

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до положень п.3 ч.1, ч.2 ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при наявності обставин, передбачених ст.247 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за наявності таких обставин, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність доданих до протоколу серії ААД №540510 належних та допустимих доказів на підтвердження дати набрання законної сили постановою серія ЕНА №1491703 від 21 лютого 2024 року, суд приходить до висновку про відсутність в діях гр-на ОСОБА_1 повторності керування ним транспортним засобом протягом року, будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, та приходить до висновку про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, стосовно гр-на ОСОБА_1 підлягає закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст.40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. У відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюється ставка судового збору 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає суму 605 грн. 60 коп..

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.13, 33, 35, 36, 40-1, ч.5 ст.126, ч.2 ст.130, ст.ст.251, 268, 277, 279, 283, 284, 287, 289, 291 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 34000 грн. 00 коп. (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Реквізити для сплати штрафу:

отримувач коштів: ГУК у Кіров.обл./Кіров.обл./21081300;

код отримувача (ЄДРПОУ): 37918230;

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

код банку (МФО): 899998;

рахунок отримувача: UA0011001 (Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху);

код класифікації доходів бюджету: 21081300

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок), реквізити для сплати:

стягувач: Державна судова адміністрація України;

отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106;

код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

код банку отримувача (МФО): 899998;

рахунок отримувача: UA0026001;

код класифікації доходів бюджету: 22030106

Роз`яснити гр-ну ОСОБА_1 , що відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст.308 КУпАП у разі несплати штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений ч.2 ст.130 КУпАП (68000 грн. 00 коп.).

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Устинівський районний суд Кіровоградської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого ч.1 ст.307 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.285 КУпАП копію постанови протягом трьох днів вручити або надіслати особі, щодо якої її винесено.

Суддя С.Ю.Атаманова