ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/869/24

3/609/495/2024

17 липня 2024 року

Суддя Шумського районного суду Тернопільської області Харлан М.В., розглянувши матеріали, які надійшли від СПД №2 (м. Шумськ) ПП Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 051476 від 11 червня 2024 року, гр. ОСОБА_1 , 11.06.2024 р., о 20.56 год., в с. Сураж по вул. Заріччя, 20, Кременецького району Тернопільської області керував транспортним засобом марки «DAEWOO NEXIA», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітке мовлення. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер 6820», а також у Шумській районній лікарні водій відмовився. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав, на адресу суду подав клопотання про виклик свідків та закриття провадження по справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Клопотання мотивоване тим, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, до протоколів не долучено жодних належних доказів, які б свідчили про те, що працівники мали достатні докази та підстави зупинки транспортного засобу, до матеріалів справи не долучено жодних доказів, які б свідчили про наявність ознак алкогольного сп`яніння, у протоколі відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого було здійснено відеозапис, працівники полії не залучили свідків, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду в Шумській районній лікарні.

За клопотанням ОСОБА_1 в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Так, свідок ОСОБА_2 суду показав, що був присутній під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , вважає, що така зупинка відбулась без належних на те підстав. ОСОБА_1 перебував у тверезому стані. Працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану сп`яніння, однак у зв`язку із відсутністю свідків, останній від проходження такого огляду відмовлявся.

Свідок ОСОБА_3 суду показала, що не була свідком зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , однак в подальшому вона знаходилася біля нього, запаху алкоголю з порожнини рота ОСОБА_1 не чула.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , покази свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, подане клопотання та оцінивши їх у відповідності до положень ст.252 КУпАП, приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.

Відповідно до п.п. 2, 3, 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що водієм ОСОБА_1 порушено вимоги п.2.5 ПДР України, а його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у їх взаємозв`язку, а саме:

- даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 051476 від 11 червня 2024 року, відповідно до яких гр. ОСОБА_1 , 11.06.2024 р., о 20.56 год., в с. Сураж по вул. Заріччя, 20, Кременецького району Тернопільської області керував транспортним засобом марки «DAEWOO NEXIA», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітке мовлення. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер 6820», а також у Шумській районній лікарні водій відмовився;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у зв`язку із чим такий огляд не проводився;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 червня 2024 року, згідно з яким ОСОБА_1 направлявся на огляд у медичний заклад у зв`язку з виявленням поліцейським у водія ознак сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітке мовлення. Огляд у мед закладі не проводився, оскільки водій відмовився;

- свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатор Alcotest 6820 № ARLK-0005. Чинне до 22.06.2024р.;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 574087 від 11.06.2024р., згідно якої до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126КУпАП;

- долученими до матеріалів справи відеозаписами із відеореєстратора патрульного автомобіля та нагрудної камери поліцейського, записаними на CD-R диск, з яких вбачається, що 11.06.2024р., працівниками поліції, на підставі ст. 35 Закону України «Про національну Поліцію» було зупинено транспортний засіб марки «DAEWOO NEXIA», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . Під час спілкування із водієм даного автомобіля, працівниками поліції було встановлено, що у водія наявні ознаки алкогольного сп`яніння, тому водієві було запропоновано пройти тест на факт вживання алкоголю за допомогою приладу Drager та у медичному закладі. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці, проте в подальшому відмовився від проходження такого огляду у зв`язку із відсутністю свідків. Також ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі. Після повідомлення працівником поліції, що за таку відмову передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_1 повторно та неодноразово відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 на місці зупинки не заперечував факт керування транспортним засобом, відмовився ознайомлюватися із протоколом про адміністративне правопорушення.

Відтак, судом установлено, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду за допомогою газоаналізатора та в медичному закладі свідчить про невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України.

Щодо поданих заперечень до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 051476 від 11 червня 2024 року, суд звертає увагу на те, що зазначені в них доводи протирічать встановленим судом обставинам на підтвердження вини ОСОБА_1 , та вважає, що вони подані виключно задля уникнення відповідальності.

Щодо посилання ОСОБА_1 на безпричинність зупинки його транспортного засобу суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», пункту 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Згідно з п.3 ст.35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Із долученої до матеріалів адміністративної справи інформаційної довідки встановлено, що у РВП надійшло повідомлення про те, що в с. Сураж по вул.. Заріччя, водій, напевно в стані сп`яніння, керує автомобілем «Деу Нексія» д.н.з. НОМЕР_1 .

Із долученого до матеріалів справи відеодоказу встановлено, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 підставу його зупинки, а саме у зв`язку із надходженням повідомлення про можливу причетність ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення.

Окрім того, як встановлено із оглянутого відеодоказу, працівники поліції знаходилися в службовому автомобілі на узбіччі лісосмуги за межами с. Сураж та не могли бачити транспортний засіб ОСОБА_1 , а тому суд приходить до переконання, що зупинка транспортного засобу відбулася правомірно на підставі п.3 ст.35 Закону України «Про національну поліцію», у зв`язку із надходженням відповідного повідомлення на лінію «102».

В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої Палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Подібний правовий висновок щодо наявності обов`язку у водіїв транспортних засобів пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, незалежно від підстав зупинки транспортного засобу, викладений у постанові ВС від 25 вересня 2019 року у справі №127/19283/17.

Твердження про те, що у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявність ознак алкогольного сп`яніння, повністю спростовуються наданим відеодоказом на якому ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю та нечітке мовлення були озвучені поліцейським під час пропозиції пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу.

Твердження про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, а також те, що такого медичного закладу, як Шумська районна лікарня не існує не відповідають дійсності, оскільки, як встановлено із долученого до матеріалів справи відеодоказу, працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 проїхати в медичний заклад. Матеріали справи містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. ОСОБА_1 неодноразово відмовився пройти огляд на місці зупинки чи у медичному закладі.

Неточність назви медичного закладу, що зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення не спростовує факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України.

Твердження ОСОБА_1 про не залучення свідків, спростовується положеннями ч.2 ст.266 КУпАП, згідно якої присутність свідків при проведенні огляду вимагається лише у разі неможливості застосувати технічні засоби відеозапису, у даному випадку відеозапис було застосовано. Факт проведення відео фіксації неодноразово озвучувався ОСОБА_1 .

Щодо твердження ОСОБА_1 про незазначення у протоколі якими засобами проведено відеофіксацію, що тягне за собою визнання такого відеозапису неналежним і недопустимим доказом, то воно є безпідставним, оскільки зазначений відеозапис події відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Крім того, чинний КУпАП не містить вимоги про зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про серійний номер технічного засобу, за допомогою якого здійснено відеозапис (ст. 256 КУпАП). Ці вимоги стосуються лише випадків, передбачених ст. 283 КУпАП (зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення), яка не є предметом розгляду в даній справі.

Суд вважає, що викладені доводи, у клопотанні про закриття справи про адміністративне правопорушення, протирічать встановленим судом обставинам на підтвердження вини ОСОБА_1 , та подані виключно для уникнення відповідальності.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки докази його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи, повно та всебічно досліджені під час розгляду справи. З цих підстав останнього слід притягнути до адміністративної відповідальності за вказаною статтею наклавши адміністративне стягнення в межах її санкції.

Переконливих доводів, які б спростовували зазначений висновок суду і були підставами для закриття провадження в справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при розгляді справи не встановлено.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, яке має значну суспільну небезпеку, як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху, дані про особу останнього, його поведінку під час проходження огляду, ступінь вини, а також доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, вважаю за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосувати щодо нього адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Таке стягнення, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст., 130, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області.

Штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний штраф в розмірі дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 КУпАП перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Суддя: М. В. Харлан