Справа № 677/1051/24
Провадження № 3-зв/677/7/24
ПОСТАНОВА

16.07.2024 року м. Красилів

Суддя Красилівського районного суду Хмельницької області Шовкун В.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву судді Васільєва Сергія Володимировича про самовідвід у справі № 677/1051/24 (провадження № 3/677/585/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Красилівського районного суду Хмельницької області знаходиться адміністративна справа № 677/1051/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 130 КУпАП (головуючий суддя Васільєв С.В.).

Суддя Васільєв С.В. заявив самовідвід по даній справі, оскільки при ознайомленні з матеріалами справи про адміністративне правопорушення ним було встановлено, що 03.06.2024 року він був безпосереднім свідком вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та 20.06.2024 року надавав з цього приводу письмові пояснення, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення Серії ААД № 255097 від 03.06.2024 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Зазначена обставина, на думку судді Васільєва С.В., може викликати сумніви у його неупередженості.

Учасники справи до суду не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися у відповідності до вимог Закону. Їх неявка не є перешкодою у розгляді заяви про самовідвід.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає поняття «відвід судді» та порядку розгляду заяв про відвід.

Проте, відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України, законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а тому вважаю, що заява про відвід має бути розглянута по суті.

Враховуючи зазначене, а також вимоги ст. 9 Конституції України, вважаю розгляд заяви про відвід судді в рамках справи про адміністративне правопорушення можливим та таким, що направлений на захист прав особи щодо розгляду його справи безстороннім судом.

Як зазначалось вище, питання відводу чи самовідводу судді не врегульовано нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення. З метою додержання принципу законності, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії закону, найбільш близької галузі права - кримінального процесуального права та керуванні при вирішенні питання про відвід чи самовідвід судді ст.ст. 75, 81 КПК України.

Вичерпний перелік обставин, які виключають участь судді у кримінальному провадженні, встановлений ст. 75 КПК України.

Так, у провадженні судді Красилівського районного суду Хмельницької області Васільєва С.В. перебувають адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Правопорушником у даній справі є ОСОБА_1 , 03.06.2024 року суддя Васільєв С.В. був безпосереднім свідком вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та 20.06.2024 року надавав з цього приводу письмові пояснення, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення Серії ААД № 255097 від 03.06.2024 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Вказана обставина може викликати сумнів у безсторонності судді ОСОБА_2 , не забезпечить наявність необхідної довіри до суду та поставить під сумнів будь-яке судове рішення, прийняте ним у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь в кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також усталену практику Європейського Суду з прав людини (рішення у справах «Пьєрсак проти Бельгії», «Лангбергер проти Швеції»), суд виходить з того, що якщо до складу суду існують сумніви в безпристрасності і справедливості, то такий суд повинен заявити самовідвід. Кожен суддя, у відносинах безпристрасності якого є сумніви, повинен вийти із складу суду, розглядаючи справу. Інакше є недовіра. Обов`язкового встановлення доказів, які б свідчили про реальний прояв суддею заінтересованості в остаточному рішенні по справі або про його намір не об`єктивно її вирішити не потрібно, достатньо вже того, що є підстави допускати можливий прояв упередженості, навіть коли суб`єктом це не усвідомлюється.

Статтею 3 Європейського статуту судді визначено, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й сприйматися будь-ким як неупереджений.

Крім того, відповідно до положень Кодексу суддівської етики та п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 року № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Суд констатує, що ознак упередженості судді ОСОБА_2 при розгляді вказаної справи на даний час на встановлено.

Разом з цим, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави вважати, що за наведених суддею Васільєвим С.В. обставин у подальшому при розгляді даної справи як у учасників справи, так і у стороннього спостерігача, можуть виникнути сумніви у неупередженості судді щодо ходу розгляду справи та законності і справедливості ухваленого рішення за результатами її розгляду.

Таким чином, вважаю за необхідне заяву судді Васільєва С.В. про самовідвід у справі № 677/1051/24 (провадження № 3/677/585/24) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП, задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 245 КУпАП, ст.ст. 75, 80, 81, 82 КПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Васільєва Сергія Володимировича про самовідвід у справі № 677/1051/24 (провадження № 3/677/585/24) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП задовольнити.

Адміністративні матеріали щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП передати до канцелярії суду для проведення повторного автоматичного розподілу з метою визначення іншого судді.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: В.О. Шовкун