Справа №: 452/3365/24
П О С Т А Н О В А
26 грудня 2024 року суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Бікезіна О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягався, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И Л А:
До Самбірського міськрайонного суду Львівської області 10 вересня 2024 року надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 №123008 від 04 вересня 2024 року водій ОСОБА_1 04 вересня 2024 року о 21:08 год. в м. Самбір по вул. Генерала Шухевича, б. 35, керував транспортним засобом Volkswagen Passat державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився. Від керування відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст 130 КУпАП.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення (23.10.2024 року) ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП винним себе не визнав. Пояснив, що дійсно, 04 вересня 2024 року о 21:08 год. в м. Самбір по вул. Генерала Шухевича, б. 35, керував транспортним засобом Volkswagen Passat державний номерний знак НОМЕР_2 , був зупинений працівниками поліції. Працівники поліції склали на нього постанову за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП за неосвітлений номерний знак на транспортному засобі. Після чого у працівників поліції чогось виникли сумніви щодо його стану та йому запропонували поїхати до лікарні, зробити аналіз на стан наркотичного сп`яніння, він погодився бо точно знав, що наркотичні засоби не вживав, з поліцейськими поїхав до лікарні. Під час руху працівники поліції стали йому наполегливо роз`яснювати, щоб він відмовився від проходження медичного огляду, оскільки невідомо що він покаже, а так у нього буде змога довести свою невинуватість у суді. Після чого повернули його на місце, де перебував його автомобіль. Його спілкування з працівниками поліції було зафіксовано на боді - камери поліцейських, але з невідомої причини саме поїздка до лікарні на запис не потрапила. Він є військовослужбовцем, позитивно характеризується за місцем служби, ніколи раніше до кримінальної, адміністративної відповідальності не притягався. Наркотичні засоби не вживає. Просив закрити справу про адміністративне правопорушення.
Допитані в якості свідків (12.11.2024 року) поліцейські ВРПП Самбірського РВП ГУНП у Львівській області Бережинський Р.В. та ОСОБА_2 суду показали, що 04 вересня 2024 року о 21:08 год. в м. Самбір по вул. Генерала Шухевича, б. 35, ними був зупинений транспортний засіб Volkswagen Passat державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Даний транспортний засіб був зупинений, оскільки у нього не був освітлений номерний знак, на водія склали постанову за ч.1 ст. 121-3 КУпАП. При спілкуванні з водієм виникли сумніви щодо перебування його в стані наркотичного сп`яніння, тому було запропоновано проїхати до Комунального некомерційного підприємства Самбірської міської ради «Самбірська центральна лікарня», спочатку водій погодився, а потім відмовився, був складений протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Пояснити чого відео зйомка даної події не велася безперервно пояснити не змогли.
26 грудня 2024 року ОСОБА_1 до суду не з`явився, повідомив, що з метою виконання бойових завдань з 26.10.2024 року вибув у відрядження на лінію зіткнення з військами російської федерації, що підтвердив відповідними доказами (Витягом з наказу, довідкою).
Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшла такого висновку.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.
Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють як об`єктивну, так і суб`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.
На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суду надані наступні докази:
?протокол про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 №123008 від 04 вересня 2024 року, складеним уповноваженою особою, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення; з посиланням на технічний засіб відеозапису 1714;
?рапорт поліцейського Бережинського Р., з якого вбачається, що причиною зупинки транспортного засобу був неосвітлений номерний знак транспортного засобу Volkswagen Passat державний номерний знак НОМЕР_2 ;
?направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 04.09.2024 року, згідно якого ОСОБА_1 від проходження огляду в закладі охорони здоров`я відмовився;
?постанова серії ЕНА №2981522 від 04.09.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП;
?відеозаписом на CD-диску.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху» (із змінами, далі - ПДР).
Розділом 2 ПДР передбачено обов`язки водіїв транспортних засобів.
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Адміністративним правопорушенням, згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедура проведення, проходження та направлення водіїв транспортних засобів на огляд, зокрема щодо стану наркотичного сп`яніння, визначена Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (із змінами, далі по тексту Порядок) та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі по тексту - Інструкція).
Так, згідно Порядку:
2. Огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
4. Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
6. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
7. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
8. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції ознаками наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакціє є:
наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно п. 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Відповідно до п. 1, 2 розділу VII Інструкції № 1026 під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам. Поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.
Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Разом з тим, поліцейський зобов`язаний дотриматися процедури проведення, проходження та направлення водіїв транспортних засобів на огляд, зокрема щодо стану наркотичного сп`яніння, визначений Постановою, Інструкцією та дотримуватися вимог Інструкції № 1026 під час виконання своїх повноважень.
До матеріалів справи додано 5 відеофійлів.
На першому зафіксовано рух транспортного засобу Volkswagen Passat державний номерний знак НОМЕР_2 та зупинка його працівниками поліції, за кермом перебуває ОСОБА_1 .
На другому - на вимогу працівників поліції ОСОБА_1 спокійно, без перепон надає документи, дозволяє оглянути багажник машини, особисті речі (чоловічу сумку); поліцейський світить фонариком в обличчя водія та зазначає, що у ОСОБА_1 звужені зіниці, на що останній відповідає, що це від того, що поліцейський світить йому в обличчя. ОСОБА_1 категорично заперечує вживання наркотичних речовин, телефонує у військову частину, розповідає де він проходив службу.
На третьому о 21:30 год. водій погоджується їхати в лікарню, сідає в транспортний засіб поліцейських; на четвертому у 21:37 год. ОСОБА_1 , який перебуває біля машини, відмовляється від проходження огляду в медичному закладі.
На п`ятому поліцейський складає протокол.
Як встановлено судом в порушення вимог п. 5 розділу ІІ, п. 1, 2 розділу VII Інструкції № 1026 відеозйомка не велася безперервно, відсутній відеозапис 7 хвилин, щодо перебування ОСОБА_1 в транспортному засобі поліцейських, після того як він погодився їхати в лікарню. Як зазначено в Інструкції № 1026 саме поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції. Разом з тим, допитані поліцейські ВРПП Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не змогли надати пояснень з зазначеного приводу.
17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.
Так, відповідно до ч. 1, 2 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50- 55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.
Також у справі «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 р., заява № 7460/03) ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Отже, правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи.
Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових принципах, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості. Фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.
У п. 66 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Яременко проти України (№2)» від 30.04.2015 року, зазначено, що судове рішення має ґрунтуватися на доказах, що отримані без порушення процесуальних прав осіб, інакше докази, отримані з процесуальними порушеннями є «плодом отруйного дерева» і рішення суду, яке ґрунтується на таких доказах, є таким, що порушує права особи на справедливий суд.
Загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
З огляду на зазначене всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачаться на його користь.
Згідно з п. 1) ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад вказаного адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим провадження в справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно нього слід закрити на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
П О С Т А Н О В И Л А:
Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після спливу строку, встановленого законом для її апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги постанова судді набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя