ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1390/24 Справа № 212/1998/24 Суддя у 1-й інстанції - Зімін М. В. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м.Кривий Ріг

08.07.2024р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Пістрюги В.В. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.04.2024р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за в АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік

за участю захисника ОСОБА_2

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником ОСОБА_2 в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 який в апеляційній скарзі:

- вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи;

- вважає, що судом першої інстанції не надано відповідної оцінки доказам та поясненням свідка у вказаній справі, внаслідок чого зроблений хибний висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- зазначає, що є помилковими висновки суду першої інстанції, що пуск двигуна з пасажирського сидіння не можливий, а тому критичне ставлення до показань свідка ОСОБА_3 також є передчасним;

- вказує, що також є передчасними висновки суду про існування відеозапису із бодікамери працівника поліції, на якому зафіксовано пересідання водія з водійського сидіння на заднє є помилковими, оскільки такого відеозапису матеріали справи не містять;

- вважає, що висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 не відповідають вимогам ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП, факт керування ним транспортним засобом не доведений доказами;

- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Про дату, час та місце особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повідомлений належним чином, у судове засідання не прибув, клопотання про відкладення судового засідання не надав, його інтереси в суді апеляційної інстанції представляє захисник Пістрюга В.В.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доводи захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу прохав її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 07.02.2024р. о 23:18год., в м. Кривий Ріг у Покровському районі, вул. Миколи Світальського біля буд. 14, керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у встановленому порядку в медичному закладі та на місці зупинки транспортного засобу для встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився, саме вчинив дії щодо ухилення від відповіді, подія зафіксована на нагрудний відеореєстратор 475346, 475347, факт руху Ксяомі, чим ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення суд першої інстанції поклав:

- протокол серії ААД № 738011 від 08.02.2024р. про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано, що 07.02.2024р. о 23 год. 18 хв., в м. Кривий Ріг у Покровському районі, вул. Миколи Світальського біля буд 14, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у встановленому порядку в медичному закладі та на місці зупинки транспортного засобу для встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився, саме вчинив дії щодо ухилення від відповіді;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КП «КПНД» ДОР від 07.02.2024р. про направлення ОСОБА_1 на огляд;

- роз`яснення ОСОБА_1 про його відсторонення від права керування транспортним;

- рапорт поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, що під час несення служби 07.02.2024р. було виявлено та зупинено транспортний засіб «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , у якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Водію ОСОБА_1 було роз`яснено п.2.5, 2.9а ПДР та ст. 63 Конституції України, 268 КУпАП. На вимогу пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився. Водія ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом.

- довідку від 08.02.2024р. пр. отримання ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 ;

- CD-диск, який оглянуто та безпосередньо досліджено суддею, у якому зафіксовано рух транспортного засобу Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , виявлення працівником поліції у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, повідомлення ОСОБА_1 , що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, фактичну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду в установленому законом порядку, на виявлення стану алкогольного сп`яніння та роз`яснення працівником поліції наслідків такої відмови, ознайомлення з правами та обов`язками передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, складанням протоколу про адміністративне правопорушення. Також ОСОБА_1 заперечував факт керування ним транспортним засобом.

Крім того суд першої інстанції також допитав у судовому засіданні свідка ОСОБА_3 , яка надала свідчення, що вона 07.02.2024р. близько 23:00 год. перебувала у транспортному засобі Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 разом із ОСОБА_1 . Вона особисто сиділа на правому пасажирському сидінні, ОСОБА_1 перебував на задньому сидінні автомобіля. Вона вирішила ввімкнути обігрів у автомобілі та повернула ключ запалення. Зазначила, що двигун автомобіля запустився та автомобіль почав рухатись ривками, в цей час ОСОБА_1 перебуваючи на задньому сидінні підняв ручне гальмо. Категорично заперечувала факт пересідання ОСОБА_1 з водійського місця на пасажирське.

Суд першої інстанції критично віднісся до показань свідка ОСОБА_3 , вважаючи, що запуск двигуна у такий спосіб, як наголосила свідок, є неможливим, та дослідивши матеріали справи в своїй сукупності, дійшов висновку, що вони містять неспростовні факти керування ОСОБА_1 07.02.2024р. о 23 год. 18 хв., в м. Кривий Ріг у Покровському районі, вул. Миколи Світальського біля буд. 14, транспортним засобом «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського та що така відмова водія транспортного засобу від проведення огляду є самостійною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , зокрема відеозапис з бодікамер, на якому зафіксовані обставини події, не може погодитись із висновками суду про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції належним чином вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП не дотримався, навів непереконливі мотиви прийняття свого рішення, належним чином не обґрунтував свого висновку про прийняття одних доказів та відкидання інших, при цьому належним чином не з`ясував всіх обставини справи, для їх вирішення в точній відповідності із законом.

Так суд апеляційної інстанції, дослідивши відеозапис події наголошує наступне.

Суб`єктом адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, спеціальний - водії транспортних засобів, інші особи, що керували транспортними засобами.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у даному випадку є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Для встановлення складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП належить встановити об`єктивну сторону правопорушення факт керування транспортним засобом, та суб`єкта правопорушення особу, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чи відмовилась від огляду на стан сп`яніння на закону вимогу працівника поліції.

Суд апеляційної інстанції досліджуючи відеозапис фактичних обставин справи встановив, що момент фіксації в об`єктив камери автомобіля «Chevrolet Aveo» позначений часовим проміжком 23:18:06, та в цей момент автомобіль здійснює незначний рух вперед, о 23.18.14. відбувається кочення автомобіля назад, о 23.18.28 до автомобіля підходить працівник поліції та світлом ліхтарика світить до салону автомобіля. Відеозапис закінчено.

При відтворенні відеозапису Clip-0 вбачається, що при відкриванні задніх дверцят автомобіля на задньому сидінні сидить чоловік статі, на передньому пасажирському сидінні сидить дівчина. На питання працівника поліції, хто керував транспортним засобом, дівчина, яка назвалася Христиною відповіла, що саме вона керувала транспортним засобом. Вона чекала батька та хотіла переставити автомобіль ближче до під`їзду. При подальшому спілкуванні з працівникам поліції дівчина своєї позиції не змінила, наполягаючи, що саме вона перебувала за кермом.

У подальшому працівники поліції при особистому спілкуванні зазначають, що існують сумніви щодо фіксації на бодікамеру факту пересідання водія на заднє сидіння, та висловлюють сумніви щодо обставин події, тобто відсутній беззаперечний доказ перебування саме ОСОБА_1 за кермом автомобіля. Після чого працівник поліції вдався до переконання дівчини змінити свою позицію щодо керування транспортним засобом, проте дівчина незмінно повідомляла, що саме вона перебувала за кермом, а одяг ОСОБА_1 брудний, тому що він перебував на кладовищі.

На відеозапису Clip-2 (час 23:58:30) вбачається, що працівники поліції не мають беззаперечної впевненості, хто саме перебував за кермом, висловлюються про пересідання когось з водійського місця, проте кого саме невідомо.

На відеозапису Clip-3 до місця події прибуває чоловік, який називається батьком дівчини Кристини, та у його присутності вона також підтверджує, що саме вона перебувала за кермом автомобіля.

При цьому працівник поліції повідомляє, що автомобіль стояв на протязі 40 хвилин. Після чого почав рух заднім ходом, вони включили проблискові маяки, під`їхали до даного автомобіля для з`ясування обставин. При цьому працівник поліції прохав вплинути на Кристину змінити свою позицію.

Таким чином, суд апеляційної інстанції при перевірці доводів апеляційної скарги не може беззаперечно вважати, що матеріалами справи доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не може на підставі сукупності доказів, які містить справа про адміністративне правопорушення, неупереджено та безсумнівно встановити суб`єкта та об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення за принципом поза розумним сумнівом.

Свідок ОСОБА_3 протягом всього часу провадження у справі про адміністративне правопорушення надавала незмінні показання, проте докази, які б спростовували її показання у матеріалах справи відсутні. Батько, як людина свідома та досвідчена, розуміючи наслідки адміністративної відповідальності, ніяким чином на вказані показання не вплинув, показання ОСОБА_3 не змінювалися, як при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , так і в судовому засіданні.

Крім того працівник поліції при спілкуванні з батьком свідка ОСОБА_3 на відеозапису особисто повідомив, що близько 40 хвилин спостерігали за вказаним автомобілем, та під`їхали, коли автомобіль намагався вирівнятися заднім ходом, причини такого очікування щодо вказаного автомобіля невідомі.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного ґрунтується фактично на неприйнятті показань свідка ОСОБА_3 , оскільки інші докази у справі у своїй сукупності не доводять перебування за кермом транспортного засобу саме ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Імперативним приписом підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Відповідно до судової практики ЄСПЛ «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції встановив, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 є передчасними, та не відповідають принципу повноти та всебічності розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

При цьому суд апеляційної інстанції після ретельного дослідження відеозапису, аналізу та оцінки інформації, яка на ньому зафіксована у сукупності із іншими доказами у справі не може беззаперечно та поза розумним сумнівом встановити в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та приходить висновку про закриття провадження у справі про адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247КУпАП.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, доводи апеляційної скарги захисника є слушними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника Пістрюги Віктора Вікторовича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.04.2024р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.04.2024р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях події адміністративного правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя