Справа № 297/4157/23
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.07.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП за його апеляційною скаргою та адвоката Біланинець Івана Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2023 рокувизнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Відповідно до постанови суду, - 21 листопада 2023 року, о 22 год. 10 хв., ОСОБА_1 по вул. Шевченка в м. Берегове Закарпатської області керував автомобілем марки ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, чим самим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_2 та його представник - адвокат Біланинець І.І.подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Вважають, що постанова незаконна та необґрунтована, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що жодних процесуальних документів ОСОБА_1 про його особистий обшук або обшук автомобіля йому не було надано і з ними не ознайомлено, однак суд жодної оцінки даним обставинам не дав. Звертають увагу на те, що судове засідання відбулося без участі працівників поліції, які складали фальсифікували матеріали адміністративної справи, що позбавило представника ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_3 та самого ОСОБА_1 задавати ряд запитань працівникам поліції та позбавило їх на справедливий та безсторонній розгляд справи. Зазначають, що в протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не зазначено доказів на підставі яких було прийняте рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, не враховано його пояснення з цього приводу, не зазначено свідків, які б могли достовірно підтвердити чи спростувати факт правопорушення, отже з цього протоколу взагалі не видно з яких підстав та з врахуванням яких доказів інспектором поліції встановлено, що ОСОБА_1 вчинив будь-яке адміністративне правопорушення. Також зазначають, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції по причині відсутності освітлення задніх габаритних огнів та підсвітки номерного знаку, однак жодних свідків на підтвердження того не наведено. Вказують на те, що висновок щодо результатів виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння носить суперечливий та сумнівний характер та є неналежним доказом, оскільки лікар медичної установи не надала сертифікат на право проведення освідчення. Сторона захисту наголошує на тому, що працівники поліції по відношенню до ОСОБА_1 вчинили ряд кримінальних правопорушень, які може підтвердити пасажир автомобіля свідок ОСОБА_4 і мають бути розглянуті працівниками ДБР. За таких обставин, апелянти вважають, що у ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, так як його вину не доведено належними та допустимими доказами, що суперечить нормам чинного законодавства, а тому всі сумніви щодо доведеності ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення слід тлумачити на його користь.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його представник адвокат Біланинець І.І. на розгляд справи не з`явилися. Останні, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його представника адвоката Біланинець І.І. що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 340925 від 21 листопада 2023 року, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Згідно зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, 21 листопада 2023 року, о 22 год. 10 хв., ОСОБА_1 по вул. Шевченка в м. Берегово Закарпатської області керував автомобілем марки ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога та підтверджується висновком № 36, результат позитивний на марихуану.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується даними Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №36 від 21.11.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, тест позитивний на марихуану; переглянутим відеозаписом місця події, що був досліджений в ході судового розгляду, що міститься на доданому до матеріалів справи СD-диску, згідно якого ОСОБА_1 погодився проїхати в медичних заклад для проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки працівники поліції вбачали в діях ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння; даними Результату імунохроматографічного дослідження (СІТО TEST) №36 від 21.11.2023 з якого слідує, що тест позитивний на марихуану та іншими матеріалами справи.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що огляд водія ОСОБА_1 , за його згоди, проводився лікарем ОСОБА_5 , яка будучи кваліфікованим фахівцем і встановила факт перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, про що склала відповідний висновок (а.с.2).

Цей висновок не суперечить вимогам, як ст. 266 КУпАП, так і Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015.

Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря ОСОБА_5 , яка проводила огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та склала висновок про перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння були підстави для фальсифікації вищевказаного висновку щодо останнього, а також для його обмови у перебуванні у такому стані, у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість вищевказаного лікаря у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги. Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що лікар КНП «Берегівська лікарня ім.Б.Ліннера» ОСОБА_5 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяла виключно у межах наданих їй повноважень.

Тому апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що висновок щодо результатів виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння носить суперечливий та сумнівний характер та є неналежним доказом, оскільки лікар медичної установи не надала сертифікат на право проведення освідчення.

Разом з тим, право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду, передбачене пунктом 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008.

З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 та його захисник адвокат Біланинець І.І. оскаржували висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 36 від 21.11.2023 з підстав його неповноти або неправильності.

Всупереч доводам апелянтів,що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції по причині відсутності освітлення задніх габаритних огнів та підсвітки номерного знаку, однак жодних свідків на підтвердження того не наведено, апеляційний суд зазначає, що підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що поліцейські були упереджені при направленні водія ОСОБА_1 на огляд з метою визначення стану наркотичного сп`яніння, при проведенні тестування та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та оформленні інших матеріалів справи.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейські при виконанні своїх функціональних обов`язків діяли у межах наданих їм повноважень.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що судове засідання відбулося без участі працівників поліції, які складали фальсифікували матеріали адміністративної справи, що позбавило представника ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_3 та самого ОСОБА_1 задавати ряд запитань працівникам поліції та позбавило їх на справедливий та безсторонній розгляд справи, - не заслуговують на увагу, оскільки виклик свідків та їх допит у судовому засіданні здійснюється за клопотання сторони в справі, а в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 чи його захисник заявляли клопотання про виклик та допит у судовому засіданні як суду першої інстанції, так і апеляційного суду будь-яких свідків, у тому числі йполіцейських.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, й оскарження таких дій та його результатів ОСОБА_1 та його захисником Біланинець І.І.

Жодних заяв або клопотань, або інших пояснень ОСОБА_1 з приводу незаконних дій працівників поліції матеріали провадження не містять, а незгода з діями працівників поліції була висловлена ними лише під час розгляду справи в суді, що можна розцінювати, як спосіб захисту останнього.

Разом з тим, ні ОСОБА_1 , ні його захисником адвокатом Біланинець І.І. не надано жодних відомостей щодо звернення із заявою до відповідних органів з метою ініціювання проведення службової перевірки з приводу незаконності дій працівників поліції, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд відхиляє.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтами не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просять в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник адвокат Біланинець І.І.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження апелянтів в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи - не знайшли свого підтвердження. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є безпідставними та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Всі інші доводи, наведені апелянтами в апеляційній скарзі були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.

Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

На переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення та є способом його самозахисту.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисника адвоката Біланинець І.І. не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України і накладено стягнення у відповідності до санкції, зазначеного закону.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Біланинець Івана Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага