справа № 361/5152/23
провадження № 3/361/15/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 р. м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Скрипка О.В., за участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Кузьміна Є.О., розглянувши матеріали справи, яка надійшла від Броварського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ 256800 від 20.06.2023 р., 20.06.2023 р. о 01 год. 01 хв. на а/д Київ-Чернігів 9 км водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «DAF XF 460FT» н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в КНП «Броварська БКЛ БРР» БМР за адресою: м. Бровари, вул. Шевченка, 14, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 подав суду письмове клопотання про закриття провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та в судовому засіданні зазначив, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що ОСОБА_1 за обставин, зазначених у протоколі, дійсно керував транспортним засобом, а тому він не є суб`єктом адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доводи представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до абзацу п`ятого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух», підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, у стані наркотичного сп`яніння. За вимогами пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під керуванням транспортним засобом розуміється виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 року зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у справі № 216/5226/16-а в постанові від 18.07.2019 р. вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення водій 20.06.2023 р., о 01 год. 01 хв. керував автомобілем «DAF XF 460FT» н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке складене працівником поліції 20.06.2023 р., о 01 год. 50 хв., тоді як в матеріалах справи наявні пояснення свідків, які були складені о 01:30 год. одночасно у двох свідків 20.06.2023 р., що нібито вони були свідками, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду за допомогою технічних засобів та в медичному закладі, а направлення на огляд в КНП Броварська БКЛ БРР БМР було виписано працівниками поліції о 01:50 год., тобто через двадцять хвилин після встановлення свідками ознак сп`яніння у ОСОБА_1 та його відмови від проходження огляду, що є неприпустимим.

Тобто, свідчення свідків було відібрано раніше чим складено направлення до медичного закладу, тому вказані пояснення свідків не можуть бути належними та допустимими доказами факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім цього, аналіз відеозапису, наданого працівниками поліції, не підтверджує факту керування автомобілем ОСОБА_1 о 01 год. 01 хв 20.06.2023 р, адже момент руху транспортного засобу проїзною частиною на відеозаписі не зафіксований.

Також слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою, четвертою і п`ятою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В той же час, у матеріалах справи взагалі відсутні конкретні правові докази, які б свідчили про тимчасове затримання транспортного засобу і про відсторонення водія від керування транспортним засобом та які б свідчили про наявність у інспектора правових підстав вважати, що водій перебуває в стані сп`яніння та складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, хоча виконання вимог ст. 265-2 і ст. 266 КУпАП це не право інспектора, а обов`язок.

Таким чином, проаналізувавши наведене, доходжу висновку, що під час судового засідання не було доведено факту керування автомобілем «DAF XF 460FT» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 о 01 год 01 хв. 20.06.2023 р., оскільки вказаний факт не підтверджений жодними доказами, а тому він не може бути притягнутий до відповідальність за порушення вимог Правил дорожнього руху України.

У п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі Кобець проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм поза розумним сумнівом. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та керуючись принципом «поза розумним сумнівом», суд доходить висновку про те, що у судовому засіданні не було доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що є безперечною умовою настання адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху та ст. 15 Закону України «Про дорожній рух».

Враховуючи те, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суддя вважає, що підстав для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не вбачається через відсутність у діях останнього складу адміністративного правопорушення.

У відповідності з п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 221, 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст.251, 252, 280, 283-284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв"язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О. В. Скрипка