№ 207/2689/24
№ 3/207/1080/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року суддя Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області І.М. Юрченко, розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 2 Кам`янського РУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, згідно протоколу працює продавцем торгового кіоску, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 156 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення: 20 квітня 2024 року о 09 год. 15 хв. ОСОБА_1 знаходилась в торгівельному кіоску по проспекту Свободи, буд. 68 в м. Кам`янське, де здійснювала продаж алкогольних та тютюнових виробів без марок акцизного податку, чим порушила чинне законодавство.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, причини неявки суду невідомі

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Переверзев І.В. заявив клопотання провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування клопотання пояснив, що ОСОБА_1 свою вину не визнає, протокол від 20.04.2024 про адміністративне правопорушення вважає безпідставним та необґрунтованим. В протоколі про адміністративне правопорушення від 20.04.2024 відсутнє посилання на конкретну норму Закону України, яку порушила ОСОБА_1 .

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП може бути лише суб`єкт господарювання.

Що стосується працівника об`єктів торгівлі, для цієї категорії передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Крім того, в порушення вимог ст. 251 КУпАП, з наявних матеріалів справи вбачається, що будь-яких доказів, які б вказували на факт реалізації ОСОБА_1 алкогольних напоїв чи тютюнових виробів - немає.

Зокрема, до протоколу не долучено основний доказ, який би міг бути використаний для доведення факту здійснення реалізації алкогольних напоїв, а саме - касовий чек, або Z-звіт.

Крім того, не зафіксований факт продажу та отримання грошей за товар. Фіксація обставин вчинення правопорушення за допомогою відеозапису не здійснювалася, свідкі правопорушення відсутні.

Таким чином, всупереч вимог ст.251 КУпАП, посадовою особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення, не надано належних доказів на підтвердження факту реалізації ОСОБА_1 підакцизного товару.

Також матеріалами, переданими поліцією до суду, не підтверджено жодними доказами, що у вилучених ємностях знаходились саме алкогольні напої, а не будь-яка інша рідина, для якої не вимагається наявності марок акцизного податку.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні відомості, що вилучена речовина є алкогольною, оскільки відсутній відповідний висновок експерта.

Оцінюючи додані до протоколу про адміністративне правопорушення докази, слід дійти висновку, що по даній справі не підтверджено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт продажу ОСОБА_1 саме алкогольного напою, що є об`єктом правопорушення ч. 1 ст.156 КУпАП, оскільки зміст пляшок не встановлено, а також не зафіксована та не вилучена виручка, нібито одержана від її продажу, що є істотними обставинами справи, оскільки предмети торгівлі та виручка, одержана від продажу предметів торгівлі, підлягають конфіскації за санкцією ч. 1 ст. 156 КУпАП.

За таких умов, протокол про адміністративне правопорушення від 20.04.2024, складений щодо ОСОБА_1 , неможливо визнавати таким процесуальним документом, який засвідчує факт вчиненого адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи і вже вище зазначалось у цьому клопотанні, ОСОБА_1 не є суб`єктом господарської діяльності, а є продавцем продовольчих товарів магазину, а тому не може бути відповідальною особою за ч. 1 ст.156 КУпАП, що виключає суб`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення та унеможливлює його склад.

Також, слід зазначити, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що до нього додаються «матеріали ЖЕО».

При цьому, жодного уточнення про те, копії яких саме документів додаються до протоколу, сам протокол не містить.

Надана суду працівниками поліції фототаблиця не містить жодних відомостей про те - ким, коли та за яких обставин вказана фототаблиця була створена і складена та до якого процесуального документу ця фототаблиця долучена.

Необхідно звернути увагу також на те, що рапорт інспектора чергового ВП №2 Кам`янського РУП ГУНП від 20.04.2024р., складений нібито інспектором чергового ОСОБА_2 , не підписаний останнім, тобто не має обов`язкового реквізиту, відсутність якого є підставою для визнання такого рапорту неналежним та недопустимим доказом.

Також слід відхилити як доказ письмові пояснення, написані невідомою особою від імені ОСОБА_1 , які долучено до матеріалів адміністративної справи, оскільки вказані пояснення вигадала та написала не ОСОБА_1 , вона їх не підписувала та не має жодного відношення до їх складання.

ОСОБА_1 ніяких пояснень поліцейським не надавала, використовуючи своє право, закріплене в статті 63 Конституції України, а тому ті письмові пояснення, долучені до справи, є нікчемними та такими, що не мають ніякого статусу і не можуть бути використані судом в якості доказу.

Враховуючи викладене, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 156 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в її діях складу правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 247 КУпАП передбачені обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Вказаною статтею передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або не скасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також порушення по даному факту кримінальної справ; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження по справі.

Відсутність самої події адміністративного правопорушення означає, що діяльність особи не є такою, що могла б розцінюватися як правопорушення.

Склад правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Частина 1 ст. 156 КУпАП передбачає відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Аналізуючи зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, приходжу до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Всі викладені в Протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд ще раз наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у звязку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд погоджується з одностайною позицією семи суддів ЄСПЛ, викладеною в цьому рішенні.

Однак, всупереч наведеному, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять відомостей про те, яким саме суб`єктом господарювання, станом на 20.04.2024 року, використовувався торгівельний кіоск за адресою: АДРЕСА_3 , в якому, ОСОБА_1 начебто, здійснювала реалізацію алкогольних та тютюнових виробів, оскільки інформація викладена у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 214623 від 20.04.2024 року містить суперечливу інформацію, щодо особи ОСОБА_1 , тобто не з`ясовано питання щодо правового статусу ОСОБА_1 , відносно торгівельного кіоску за адресою: АДРЕСА_3 , чи перебувала вона у трудових відносинах із власником товарів, які вона відповідно до протоколу реалізовувала.

Також в матеріалах справи відсутні підтверджуючі докази, що ОСОБА_1 здійснювала продаж алкогольних та тютюнових виробів, тобто відсутня процедура контрольної закупки. Працівниками поліції не встановлено, особу, яка проводить господарську діяльність в торгівельному кіоску за адресою: АДРЕСА_3 , та не допитано останню на предмет наявності у неї ліцензії на продаж алкогольних та тютюнових виробів, не встановлено кому належить вказаний торгівельний кіоск. Не доведено і той факт, що ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з власником торгівельного кіоску та взагалі здійснювала торгівлю алкогольними та тютюновими виробами, а наявність в кіоску алкогольних та тютюнових виробів не доводить зазначеного факту.

Таким чином, зібрані матеріали про адміністративне правопорушення не містять: інформацію щодо власника вказаного торгівельного кіоску, та наявності чи відсутності саме у нього ліцензії на торгівлю тютюновими виробами, передбачену Законом України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»; інформацію про те, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку зареєстрована як суб`єкт господарської діяльності; відсудні докази, які б вказували на факт реалізації ОСОБА_1 алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; надана суду працівниками поліції фототаблиця не містить жодних відомостей про те - ким, коли та за яких обставин вказана фототаблиця була створена і складена та до якого процесуального документу ця фототаблиця долучена; рапорт інспектора чергового ВП №2 Кам`янського РУП ГУНП від 20.04.2024р., складений нібито інспектором чергового ОСОБА_2 , не підписаний останнім, тобто не має обов`язкового реквізиту, відсутність якого є підставою для визнання такого рапорту неналежним та недопустимим доказом; письмові пояснення, написані невідомою особою від імені ОСОБА_1 , які долучено до матеріалів адміністративної справи, вигадала та написала не ОСОБА_1 , вона їх не підписувала та не має жодного відношення до їх складання.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені у Протоколі про адміністративне правопорушення ВАД № 214623 від 20.04.2024 року не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, при цьому суд не має право самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, або кваліфікацію вчиненого правопорушення.

Відповідно до ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відсутність об`єктивних ознак складу правопорушення в даному випадку означає відсутність самої події адміністративного правопорушення, складу правопорушення в цілому, що є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово зазначає, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

На підставі ч. 1 ст. 156 КпАП України, та керуючись ст.ст. 247, 268, 283, 284, 285 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 156 КпАП України - закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через місцевий суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя І.М. Юрченко