Номер провадження: 33/813/1498/24
Номер справи місцевого суду: 494/818/24
Головуючий у першій інстанції Панчишин А.Ю.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - Карташов О.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Булацевської Я.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

адвоката Шулик М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду апеляційну скаргу особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Березівського районного суду Одеської області від 07.05.2024 року, у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Березівського районного суду Одеської області від 07 травня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, проживаюючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Як зазначено в постанові суду, 01.05.2024року до Березівського районного суду Одеської області від СРПП Березівського РВП ГУНП в Одеській області надійшов протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ААД №478951 від 25.04.2024 року про адміністративне правопорушення вбачається, що 25.04.2024 року о 19:30 годин водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом мотоциклом Сузукі VM200 з д.н.з. НОМЕР_1 по автодорозі Т1615 Березівка-Знам`янка біля повороту на с. Розквіт Березівського району з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився та керуючи мотоциклом скоїв ДТП, чим порушив вимоги п. 2.5, 2.10є Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в просить постанову Березівського районного суду Одеської області від 07.05.2024 року у справі № 494/819/24 скасувати, провадження закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначено, що протокол ААД №478951 про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.130 КУпАП на місці ДТП не складався, взагалі його було оформлено не в його присутності заднім числом.

З приводу обставин 25.04.2024 року ОСОБА_1 зазначає наступне. Після скоєння ДТП його було госпіталізовано на швидкій медичній машині до Березівської ЦРЛ, а співробітники поліції прибули до нього в лікарню лише десь через три години після вказаної події. Вже в лікарні, коли він перебував у важкому стані, співробітники поліції допитували його про причини та обставини ДТП, після чого вони надали йому для підписання протокол серії ААД №478952 про адміністративне правопорушення, передбачене за ст. 124 КУпАП, але протоколу серії ААД №478951 про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.130 КУпАП йому не надавали. ОСОБА_1 стверджую, що 25.04.2024 року він був у тверезому стані, і не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, оскільки на той час і так перебував на стаціонарному лікуванні в Березівській ЦРЛ. Просить суд звернути увагу, що в справі є його пояснення від 25.04.2024 року , які заповнювалися співробітником ОСОБА_2 , але з них взагалі не вбачається будь-яких доказів про перебування його у стані алкогольного сп`яніння. В матеріалах справи навіть відсутні а ні медичний висновок, а ні результат тесту з приладу Драгер, які би підтверджували його перебування у стані алкогольного сп`яніння після ДТП. Співробітниками поліції не оформлювалося у встановленому законом порядку направлення його до медичного закладу для проходження освідування на стан мого сп`яніння, не складалося акту огляду на стан його сп`яніння. Таким чином, на думку ОСОБА_1 поліцейськими не надано будь-яких належних та допустимих доказів про перебування його у стані сп`яніння 25.04.2024 року. Вважає, що протокол серії ААД №478951 про адміністративне правопорушення складено безпідставно з порушеннями вимог, передбачених ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». У співробітників поліції не було правових підстав для складання протоколу. Про зазначений протокол ОСОБА_1 стало відомо лише під час судового засідання 07.05.2024 року, співробітники поліції не надавали йому даний протокол для ознайомлення, ніяких прав не роз`яснювали, і взагалі він цей протокол не підписував.

Також ОСОБА_1 в скарзі вказує, що суд при розгляді справи проігнорував ч. 2 ст. 36 КУпАП, оскільки 07.05.2024 року один і той же суддя розглядав справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 124 та справу про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 4 статтею 130 КУпАП. Тобто, суд першої інстанції не об`єднав дві справи в одне провадження, таким чином суд окремо по двом статтям притягнув його до відповідальності, хоча відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП стягнення мало б накладатися в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його адвокат Шулик М.Ю. підтримав доводи апеляційної скарги та надали суду пояснення аналогічні викладеним у скарзі.

Заслухавши думку ОСОБА_1 який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду, і обміркувавши над доводами апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 4 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа яка керувала транспортним засобом, вживала після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголь, наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги, а також лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії № 478951 від 25.04.2024 року про адміністративне правопорушення вбачається, що 25.04.2024 року о 19:30 годин водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом мотоциклом Сузукі VM200 з д.н.з. НОМЕР_1 по автодорозі Т1615 Березівка-Знам`янка біля повороту на с. Розквіт Березівського району з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився та керуючи мотоциклом скоїв ДТП, чим порушив вимоги п. 2.5, 2.10є Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 зазначав що вжив пляшку пива алкогольного, яке мав з собою до приїзду працівників поліції та від проходження медичного огляду відмовився.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечував, що вживав алкоголь після ДТП, оскільки відразу був направлений до лікарні оскільки отримав тілесні ушкодження, свою вину в інкримінованому правопорушенні за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення визнав частково. Пояснив, що у суді першої інстанції надавав неправдиві свідчення стосовно себе, оскільки вважав, що таким чином уникне відповідальності. Зауважив, що після вчинення дорожньо-транспортної пригоди алкоголю не вживав.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Шулик М.Ю. в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, надав пояснення, аналогічні, викладеним у скарзі.

З долучених до протоколу про адміністративне правопорушення пояснень ОСОБА_1 не вбачається, що він вживав алкоголь після скоєння ДТП.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, встановлено, що 25.04.2024 року о 19:30 годин водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом мотоциклом Сузукі VM200 з д.н.з. НОМЕР_1 по автодорозі Т1615 Березівка-Знам`янка біля повороту на с. Розквіт Березівського району з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився та керуючи мотоциклом скоїв ДТП, чим порушив вимоги п. 2.5, 2.10є Правил дорожнього руху.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів вживання ОСОБА_1 алкоголю після вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди.

Суд зауважує, що сам факт визнання особою вини у вживанні алкоголю після ДТП під час складання протоколу не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє працівників поліції від доведення правомірності свого рішення (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі №177/525/17).

Таким чином, апеляційний суд вважає, що в порушення вимог ст. 251 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено належних доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП. Висновок про наявність ознак вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП не ґрунтується фактично на матеріалах справи, як і іншими доказами не підтверджуються. Також в протоколі ААД № 478951 зазначено, що ОСОБА_1 керував мотоциклом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження тесту на стан сп`яніння відмовивмся. Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП не доведена.

Разом з тим, апеляційний суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 , в порушенні вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху України, керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а тому зазначені доводи в апеляційній скарзі, що відсутня подія і склад адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу.

Враховуючи, що у діючому КУпАП, відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності. Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, та набрала чинності для України 11.09.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перекваліфікація дій не погіршує становище ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою. Їх аналіз дає суду підстави прийти до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання про вид адміністративного стягнення, апеляційний суд враховує, у відповідності до ч. 2 ст. 33 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та вважає що підлягає застосуванню адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постанова Березівського районного суду Одеської області від 07.05.2024 року скасуванню із прийняттям нової постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Березівського районного суду Одеської області від 07.05.2024 року, у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП - скасувати, прийняти у справі нову постанову.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов