Номер провадження: 33/813/1902/24
Номер справи місцевого суду: 521/5951/24
Головуючий у першій інстанції Черевко С. П.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Пухи А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Зайцева Миколи Павловича, в інтересах ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 04 червня 2024 року по адміністративному правопорушенню передбаченому ст. 173 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 грн., стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн..

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №104551 від 10.04.2024, 06.04.2024 о 20 годині 40 хвилин, гр. ОСОБА_2 знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_1 , здійснив природну потребу біля дверей квартири АДРЕСА_2 , чим вчинив дрібне хуліганство, відповідальність за що передбачено ст. 173 КУпАП.

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною постановою адвокат Зайцев М.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 04 червня 2024 року скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки копію повного тексту постанови ОСОБА_2 отримано лише 13 червня 2024 року в кінці робочого дня, а відтак часу на складання апеляційної скарги залишалось лише один день, чого було явно недостатньо аби встигнути це зробити в такий стислий термін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь які докази того, що саме ОСОБА_2 вчинив дії, які йому ставляться у провину і навіть сам заявник не надає таких доказів.

Вказує, що сам по собі факт неприязних відносин між заявником та ОСОБА_2 не є підставою для висновку про те, що саме ОСОБА_2 міг вчинити дрібне хуліганство.

Працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , не зазначив у ньому беззаперечних доказів вчинення ним дрібного хуліганства.

Позиція апеляційного суду

Апелянт в судове засідання не з`явився, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Оскаржувана постанова Малиновського районного суду м. Одеси була ухвалена 04 червня 2024 року.

З матеріалів справи вбачається, що повний текст постанови ОСОБА_2 отримав 13.06.2024.

З апеляційною скаргою звернувся його адвокат 18.06.2024 та просив поновити строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, а також для забезпечення права особи на доступ до правосуддя, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 04.06.2024.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно протоколу серії ВАД №104551 від 10.04.2024, 06.04.2024 о 20 годині 40 хвилин, гр. ОСОБА_2 знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_1 , здійснив природну потребу біля дверей квартири АДРЕСА_2 , чим вчинив дрібне хуліганство та вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності із вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Приймаючи оскаржуване рішення по справі суд першої інстанції виходив із того, що вина гр. ОСОБА_2 підтверджується документами доказами зібраними в порядку ст. 251 КУпАП України, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №104551 від 10.04.2024 року,

-заявою ОСОБА_3 від 15.03.2024 року, про вжиття заходів правового характеру стосовно його сусіда ОСОБА_2 , який вчергове вчиняє хуліганські дії, а саме пошкоджує замки вхідних дверей квартири ОСОБА_3 , шляхом запирання дверних скважин невідомими предметами, чим вивів з ладу замки дверей, а також під вхідні двері поставив білі тапки з намальованими хрестами;

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 15.03.2024 року, згідно яких вбачається що за адресою: АДРЕСА_3 проживає на протязі тривалого часу разом зі своєю сім`єю. Також, протягом тривалого часу сім`я ОСОБА_4 провокує з невідомих йому причин на конфлікти, систематично виражається нецензурною лайкою в бік ОСОБА_5 та його сім`ї. Також 19.02.2024 року, його камера відеоспостереження зафіксувала як його сусід, гр. ОСОБА_2 , підійшов до його квартири ( ОСОБА_3 ) всунув невідомий предмет в дверні скважини замка від вхідних дверей, чим пошкодив всі замки. Також зазначив що, звертався раніше з відповідними заявами до поліції, але не дивлячись на те, що наразі в них проходять судові засідання, щодо пошкодження майна ОСОБА_3 , а саме камер відеоспостереження, гр. ОСОБА_2 не заспокоюється, та продовжує вчиняти правопорушення відносно нього та його сім`ї. Разом з тим, ОСОБА_6 зазначив що у нього є неповнолітня донька, у якої стрес, після кожного випадку пов`язаного з сусідом Коробіциним;

-рапортом лейтенанта поліції ДОП СП ВП №3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області Урсул Д. від 10.04.2024 року, згідно якого вбачається що під час відпрацювання матеріалів зареєстрованих до ЖЕО ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області за №2927 від 15.03.2024 року, було встановлено факт адміністративного правопорушення згідно якого складений протокол серії ВАД №104551 від 10.04.2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП;

-іншими матеріалами долученими до провадження.

На підставі викладеного, суд вважає що винуватість ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні доведена у повному обсязі та кваліфікує його дії за ст. 173 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком, оскільки судом першої інстанції належним чином не дотримано вимог ст. ст.7, 245, 252, 280 КУпАП, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Статтею 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Доказами у справах про адміністративні правопорушення, згідно з приписами ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Попри це, суд першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП послався лише на протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №104551 від 10.04.2024 та рапорт поліцейського.

При складанні протоколу свідки були відсутні, фіксування події матеріали справи не містять.

Крім того, в своїй заяві ОСОБА_3 від 15.03.2024 року, зазначав про вжиття заходів правового характеру стосовно його сусіда ОСОБА_2 , який вчергове вчиняє хуліганські дії, а саме пошкоджує замки вхідних дверей квартири ОСОБА_3 , шляхом запирання дверних скважин невідомими предметами, чим вивів з ладу замки дверей, а також під вхідні двері поставив білі тапки з намальованими хрестами;

У письмових поясненнях ОСОБА_3 від 15.03.2024 року, зазначив, що за адресою: АДРЕСА_3 проживає на протязі тривалого часу разом зі своєю сім`єю. Також, протягом тривалого часу сім`я ОСОБА_4 провокує з невідомих йому причин на конфлікти, систематично виражається нецензурною лайкою в бік ОСОБА_5 та його сім`ї. Також 19.02.2024 року, його камера відеоспостереження зафіксувала як його сусід, гр. ОСОБА_2 , підійшов до його квартири ( ОСОБА_3 ) всунув невідомий предмет в дверні скважини замка від вхідних дверей, чим пошкодив всі замки. Також зазначив що, звертався раніше з відповідними заявами до поліції, але не дивлячись на те, що наразі в них проходять судові засідання, щодо пошкодження майна ОСОБА_3 , а саме камер відеоспостереження, гр. ОСОБА_2 не заспокоюється, та продовжує вчиняти правопорушення відносно нього та його сім`ї. Разом з тим, ОСОБА_6 зазначив що у нього є неповнолітня донька, у якої стрес, після кожного випадку пов`язаного з сусідом Коробіциним.

Фактично вказані докази взагалі не відносяться до фабули адміністративного правопорушення викладеній в протоколі (а.с.1), а тому не відповідають вимозі відносності

Отже під час апеляційного перегляду справи, апеляційним судом встановлена фактична відсутність належних та достатніх доказів дрібного хуліганства з боку ОСОБА_2 , саме підтверджуючих обставини встановлені протоколом про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи наведене вище вирішуючи цю справу, суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, викладені в оскаржуваній постанові висновки щодо наявності в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого 173 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи, а лише зазначений вище протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім доказом для доведення вини ОСОБА_2

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

З огляду на викладене вище апеляційний суд вважає слушними доводи апелянта щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваного судового рішення, при цьому зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Отже недотримання судом першої інстанції вимог ст. 7,8,245,251,252,268,280,283,284 КУпАП про необхідність всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, і вирішення її в точній відповідності із законом призвело до ухвалення стосовно ОСОБА_2 незаконного й необґрунтованого судового рішення.

За наведених обставин апеляційний суд вважає оскаржувану постанову суду слід скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката Зайцева Миколи Павловича про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити адвокату Зайцеву Миколі Павловичу строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 04 червня 2024 року

Апеляційну скаргу адвоката Зайцева Миколи Павловича, в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 04 червня 2024 року - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 22 липня 2024 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький