КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №357/1115/24 Головуючий у І інстанції - Гребінь О.О.
апеляційне провадження №33/824/2876/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гуль В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2024 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Судом установлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №697351 від 05 січня 2024 року водій ОСОБА_2 20 серпня 2023 року об 11 год. 59 хв. у Київській області, м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд.128, керуючи автомобілем «Nissan Teana», д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав ділянку, де рух регулюється світлофором, зменшив швидкість аж до повної зупинки, чим створив небезпеку для водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Mercedes - Benz E220CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до їх зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. ОСОБА_1 рухався позаду в тій самій смузі. Таким чином ОСОБА_2 порушив вимоги пункти 1.4, 1.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду даної справи не знайшло свого підтвердження порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, зокрема пунктів 1.4, 1.5 Правил дорожнього руху України, які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 20 серпня 2023 року об 11 год. 59 хв. в м. Біла Церква Київської області по вул. Леваневського, буд. 128, за участі автомобіля «Nissan Teana», д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля «Mercedes - Benz E220CDI», д.н.з. НОМЕР_2 .

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 22 квітня 2024 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП.

Уважає постанову суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин події.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що він переконаний, що ОСОБА_2 під час розгляду справи №357/1115/24 надав інші пояснення, ніж ті, що надав у справі №357/11904/23, з метою уникнення відповідальності.

Уважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №697351 від 05 січня 2024 року вбачається, що водій ОСОБА_2 20 серпня 2023 року об 11 год. 59 хв. у Київській області в м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд.128, керуючи автомобілем «Nissan Teana», д.н.з. НОМЕР_1 , проїхавши ділянку, де рух регулюється світлофором, зменшив швидкість аж до повної зупинки, чим створив небезпеку для водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Mercedes - Benz E220CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до їх зіткнення, чим порушив вимоги пунктів 1.4, 1.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. ОСОБА_1 рухався позаду в тій самій смузі.

Згідно письмових пояснень водія ОСОБА_1 , він, рухаючись на автомобілі «Mercedes - Benz E220CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , зі сторони заводу Rosava в бік Площі Волі в лівій смузі, під`їжджаючи до світлофора навпроти Епіцентру та впевнившись, що він світить зеленим та перешкод немає (весь транспорт рушив), випереджав мопед з двома пасажирами, впевнившись у безпечності дистанції до мопеда, побачив як водій Nissan почав змінювати рух через подвійну суцільну ліворуч. Прийняти в праву смугу не зміг, так як це призвело б до тяжких наслідків з пасажирами мопеду, виїхати на зустрічну смугу він також не зміг, оскільки це порушує правила дорожнього руху та там був зустрічний транспорт. Він застосував екстрене гальмування, яке не дало результату.

Відповідно до письмових пояснень водія ОСОБА_2 , він рухався на своєму авто «Nissan Teana», д.н.з. НОМЕР_1 , зі сторони заводу Росава у сторону свого будинку, перелаштувався у лівий ряд перед розривом розмітки зупинився з ввімкненим покажчиком лівого повороту з метою заїзду на шиномонтаж, чекав поки проїдуть авто. Відчув різкий та сильний удар в задню частину свого авто.

У судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні інкримінованого правопорушення заперечив, пояснивши, що того дня він керував автомобілем «Nissan Teana», д.н.з. НОМЕР_1 , та рухався по вул. Леваневського в м. Біла Церква Київської області. Зазначив, що рухався у лівій смузі руху та проїхавши перехрестя, де рух регулюється світлофором, ОСОБА_2 необхідно було потрапити на шиномонтаж, котрий знаходився з лівого боку дороги, оскільки автомобіль ОСОБА_2 мав проблему з колесом. Пояснив, що бачив, що на даній ділянці дороги наявна подвійна суцільна лінія дорожньої розмітки (розмітка 1.3), однак трохи далі дорожня розмітка була нечітка та мала суцільну та переривчасту лінію, у зв`язку із чим ОСОБА_2 зменшив швидкість руху аби роздивитись розмітку, оскільки думав, що може в даному місці здійснити маневр повороту ліворуч або розвороту. Зменшивши швидкість майже до зупинки автомобіля ОСОБА_2 відчув сильний удар в задню частину свого автомобіля. При цьому зауважив, що до моменту зіткнення не був впевнений в тому, що в даному місці дозволено поворот ліворуч та розворот, тому ще не прийняв рішення стосовно того чи продовжити рух прямо, чи здійснити поворот ліворуч або розворот.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що керуючи автомобілем «Mercedes - Benz E220CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по вул. Леванеського в м. Біла Церква Київської області. Проїхавши перехрестя, де рух регулюється світлофором, рухаючись у лівій смузі руху, бачив, що попереду нього на відстані приблизно 50 метрів рухався автомобіль, в цей час ОСОБА_1 звернув увагу на мопед, котрий рухався у правій смузі руху та пасажир якого небезпечно себе поводив, коли ОСОБА_1 перевів погляд вперед, то побачив, що автомобіль, який рухався попереду нього, стояв зупинений з увімкненим лівим покажчиком повороту. З метою уникнення зіткнення ОСОБА_1 почав гальмувати, однак до автомобіля попереду була незначна відстань та автомобіль ОСОБА_1 не зупинився би завчасно, тому він скерував свій автомобіль в бік зустрічної смуги руху, однак все одно відбулось зіткнення з автомобілем «Nissan Teana», який був зупинений попереду.

При цьому, судом також досліджено відеозаписи з місця події та фотознімки.

На наявних у матеріалах справи відеозаписах зафіксовано транспортний засіб «Nissan Teana», д.н.з. НОМЕР_1 , який, рухаючись у лівій смузі руху, зменшив швидкість майже до зупинки автомобіля, повільно продовжував рух та в цей час автомобіль «Mercedes - Benz E220CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався позаду, здійснив зіткнення з вказаним транспортним засобом ОСОБА_2 .

При цьому, з відеозапису не вбачається повної зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 , оскільки останній повільно продовжував рух до моменту зіткнення автомобілів.

З відеозапису та фотознімку, наданих адвокатом Шовкоплясом С.П. вбачається, що дійсно в місці зіткнення автомобілів на дорожній розмітці 1.3, а саме на суцільній лінії дорожньої розмітки 1.3 з боку руху ОСОБА_2 наявні певні переривання.

За змістом вимог статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до пункту 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Згідно пункту 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху регламентовано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Дорожня розмітка 1.3 поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху або на ділянках доріг з трьома (2 + 1) смугами. Лінію перетинати забороняється.

Водночас розмітка 1.11 поділяє транспортні потоки протилежних або попутних напрямків на ділянках доріг, де перестроювання дозволено лише з однієї смуги; позначає місця, призначені для розвороту, в`їзду і виїзду з майданчиків для стоянки тощо, де рух дозволено лише в один бік. Лінію дозволяється перетинати тільки з боку її переривчастої частини, а з боку суцільної - лише по завершенні обгону чи об`їзду перешкоди.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зважаючи на викладене, місцевий суд, дослідивши зібрані у справі докази, взявши до уваги пояснення учасників ДТП як письмові, так і ті, що були надані у судовому засіданні, оглянувши відеозаписи та фотознімки, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність вини водія ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, оскільки зважаючи на нечіткість дорожньої розмітки 1.3 в місці дорожньо-транспортної пригоди, дії ОСОБА_2 свідчать про дотримання вимог Правила дорожнього руху.

При цьому, ОСОБА_2 не порушував Правил дорожнього руху, а саме вимог дорожньої розмітки 1.3, оскільки маневр повороту ліворуч або розвороту не розпочав та не здійснив.

Крім цього, судом першої інстанції вірно зауважено, що Правила дорожнього руху не містять імперативної заборони зупинки транспортного засобу у лівій смузі руху. Навпаки системний аналіз положень Правил дорожнього руху, п.10.1, п.10.4 свідчить, що у разі здійснення повороту ліворуч або розвороту, водію не забороняється зупинка транспортного засобу у лівій смузі руху з метою надання дороги зустрічним транспортним засобам та не створення перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Натомість, надані у судовому засіданні в суді першої інстанції пояснення ОСОБА_1 та матеріали справи свідчать про порушення останнім вимог Правил дорожнього руху, які перебувають у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками у виді пошкодження транспортних засобів, що підтверджується і копією постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2023 року, відповідно до якої судом було встановлено порушення ОСОБА_1 пункту 13.1 Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим останнього визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Доводи апелянта, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, є необґрунтованими, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення і згідно КУпАП не повноважний виходити за його межі.

За змістом статей 251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до статті 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення і повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП, при цьому суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь-який спосіб конкретизувати зміст обвинувачення, вказаного у протоколі, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, що слідує з загальних засад судочинства, закріплених у статті 129 Конституції України.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

З урахуванням положень частини першої статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції.

Зважаючи на викладене, суд позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення та не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

З огляду на зазначене, належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, матеріали справи не містять.

Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови - без змін.

Керуючись статтями 284, 289, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гуль