Провадження № 3/953/2953/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Харків

суддя Київського районного суду м. Харкова Глос М. Л., розглянувши об`єднаний адміністративний матеріал, що надійшов із Департаменту патрульної поліції УПП у Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

20.10.2024 року о 04 год. 19 хв. у м. Харкові по вул. Ярослава Мудрого, 21, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Land Rover Discovery, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, відсутність реакції зіниць очей на світло. Водій від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі «Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласна клінічна наркологічна лікарня» відмовився на місці зупинки транспортного засобу. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі Правила, ПДР).

Окрім наведеного, у цей же час у цьому ж місці ОСОБА_1 , всупереч вимогам п. 2.1 а) Правил, керував автомобілем Land Rover Discovery, державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами, і вчинив аналогічне правопорушення повторно протягом року.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 28.11.2024 року провадження щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП об`єднані.

Правопорушник викликався у судове засідання в установленому законом порядку із завчасним повідомленням про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення повістки на номер телефону, зазначений ним під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. Судову повістку у формі смс-повідомлення було доставлено адресату через мобільний застосунок «Вайбер». Проте до суду ОСОБА_1 не з`явився, причин неприбуття не повідомив, заяв або клопотань про відкладення судового розгляду від нього не надходило.

За таких обставин, вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності правопорушника, суд виходить із того, що одним з елементів гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) права людини на справедливий судовий розгляд є здійснення судового провадження упродовж розумного строку.

Це право кореспондується з обов`язками осіб, що беруть участь у справі, добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування процесу, та вживати передбачених законом заходів для скорочення тривалості судового провадження. За умови надання судом особі, що притягується до адміністративної відповідальності, достатнього часу та можливостей для підготовки свого захисту, створення їй необхідних умов для реалізації своїх гарантованих законом прав під час судового провадження, тягар наслідків вчинення чи невчинення нею певних процесуальних дій ця ця особа.

За обставин зазначеної справи, оскільки ОСОБА_1 було завчасно сповіщено про розгляд судом адміністративного матеріалу і надано йому достатні можливості обстоювати у суді свою правову позицію, його неприбуття з огляду на положення ст. 268 КУпАП не перешкоджає судовому розгляду. З урахуванням зазначеного, з метою дотримання розумного строку розгляду справи суд вважає за можливе розглянути її за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків (за наявності), документами.

Як унормовано ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись зазначеними вимогами закону, повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов таких висновків.

Факти керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмови від проходження медичного огляду на такий стан беззаперечно підтверджуються даними: протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 154656 від 20.10.2024 року, підписаного правопорушником без жодних зауважень і заперечень; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.10.2024 року; рапорту працівника поліції УПП в Харківській області ДПП Романчука В. про виявлення у водія ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу ознак наркотичного сп`яніння і відмову водія від огляду на такий стан в установленому законом порядку у закладі охорони здоров`я; відеозапису з бодікамери поліцейського (а. с. 1, 2, 4, 5, провадження № 3/953/2954/24).

Відповідно до ст. 266 КУпАП, п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 р. (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як передбачено з п. 4 розділу І вищезазначеної Інструкції, ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху

алкоголю з порожнини рота), зокрема, поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість ходи, мови чи підвищена рухливість; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Наведеними вище письмовими доказами задокументовано виявлення уповноваженою службовою особою органу поліції у водія ОСОБА_1 під час керування автомобілем зовнішніх ознак наркотичного сп`яніння, пропозицію пройти медичний огляд на такий стан у встановленому законом порядку і відмову ОСОБА_1 від проходження відповідного огляду.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з яким водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Дії правопорушника, що полягали у відмові від проходження такого огляду, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за відсутності відповідного спеціального права задокументовано протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 154660 від 20.10.2024 року, який порушник підписав без жодних зауважень і застережень, а також рапортом працівника поліції УПП в Харківській області ДПП Романчука В. С. (а. с. 1, 14 провадження № 3/953/2953/24). Дотримання встановленої законом процедури оформлення протоколу підтверджено даними відеозапису з бодікамери поліцейського.

Згідно з довідкою інспектора відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (далі ВАП УПП в Харківській області) Кірічек О. 29.05.2021 року ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 (а. с. 3 провадження № 3/953/2953/24).

Разом із тим, Дзержинський районний суд м. Кривого рогу Дніпропетровської області постановою від 22.02.2022 року наклав на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Відповідно до п. 6 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1086 від 17.12.2008 року, у разі винесення судом постанови про позбавлення водія права керування транспортними засобами посвідчення водія повертається йому після визначеного строку позбавлення такого права, проходження в установленому законом порядку позачергового медичного огляду щодо придатності до керування транспортним засобом та успішного складання в територіальному органі МВС з надання сервісних послуг теоретичного і практичного іспиту для отримання права на керування транспортним засобом відповідної категорії.

Після закінчення строку дії стягнення, накладеного постановою суду від 22.02.2022 року , ОСОБА_1 у зазначеному вище порядку посвідчення водія не отримував.

Отже, правопорушник керував автомобілем, не маючи такого спеціального права. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 а) Правил, згідно з якими водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

На підтвердження повторності правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП, до адміністративного матеріалу долучено довідку інспектора ВАП УПП в Харківській області Кірічек О., а також копію постанови серії ЕНА № 3058850 від 16.09.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП (а. с. 5, 6, провадження № 3/953/2953/24).

За наведених обставин суд кваліфікує дії ОСОБА_1 , котрий повторно протягом року керував транспортним засобом за відсутності такого спеціального права, за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року акцентував увагу на тому, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортних засобів несе потенційні ризики спричинення серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд виходить із такого.

Як унормовано у частинах 1 та 2 ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За правопорушення, поставлені ОСОБА_1 за провину, законодавець передбачає накладення адміністративних стягнень:

- за ч. 1 ст. ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік;

- за ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

-

Отже, санкція ч. 1 ст. 130, а також санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП у частині застосування штрафу, є безальтернативними, тобто не передбачають можливості вибору суддею у визначених законом межах виду, розміру і строку адміністративного стягнення. Під час накладення стягнення за ч. 5 ст. 126 КУпАП суд наділений дискреційними повноваженнями лише у частині визначення строку позбавлення права керування транспортними засобами.

Відтак обставини, зазначені у ч. 1 ст. 33 КУпАП, зокрема характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, не впливають на вид і міру стягнення за ч. 1 ст. 130, а також на застосування штрафу та його розмір за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Та обставина, що ОСОБА_1 станом на зараз не має права керування транспортними засобами, не перешкоджає застосуванню щодо нього адміністративного стягнення у виді позбавлення цього спеціального права, передбаченого санкціями ч. 1 ст. 130 і ч. 5 ст. 126 КУпАП як обов`язкове, з огляду на правову позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду, сформульовану у постанові від 04.09.2023 року у справі № 702/301/20 (провадження № 51-944кмо23).

У цій постанові Обєднана палата виснувала, що правова природа покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статті, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Як зазначив Касаційний кримінальний суд, унаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою запобігання спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

Зважаючи на викладене суд вправі, а в окремих випадках зобов`язаний застосувати відповідне покарання (стягнення) незалежно від того, чи мала особа на момент вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Визначаючи у межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП строк стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує характер вчиненого проступку, що становить грубе порушення Правил дорожнього руху. Бере суд до уваги і дані про особу ОСОБА_1 , котрий вдруге притягується до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП і втретє за ст. 130 цього Кодексу за подібні проступки керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння і відмову від медичного огляду на такий стан в установленому законом порядку (постанови: Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.02.2022 року у справі № 210/7412/21 (провадження № 3/210/184/22); Амур-Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська від 23.10.2024 року у справі № 199/7860/24 (провадження № 3/199/3719/24)). Зазначене демонструє схильність ОСОБА_1 порушувати правила безпеки дорожнього руху у небезпечний спосіб, що ставить під загрозу життя і здоров?я інших осіб.

У пункті 2 ст. 35 КупАП законодавець відносить до обставин, що обтяжують адміністративну відповідальність, повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. Проте зазначена обставина є елементом об`єктивної сторони кваліфікованого складу правопорушення, поставленого ОСОБА_1 за провину за ч. 5 ст. 126 КУпАП, а тому не може повторно враховуватися ще і як така, що обтяжує адміністративну відповідальність. Інших обставин, передбачених ст. 35 КУпАП, суд за результатами розгляду справи не встановив.

З огляду на неодноразові накладення на ОСОБА_1 адміністративних стягнень у минулому за порушення правил дорожнього руху і водночас відсутність обставин, що згідно зі ст. 35 КУпАП обтяжують адміністративну відповідальність, суд вважає за необхідне накласти на правопорушника стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами у середніх межах санкції ч. 5 ст. 126 КУПАП.

Разом із тим, стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, передбачене санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП, не може бути застосовано щодо ОСОБА_1 , оскільки за даними довідки Управління патрульної поліції у Харківській області не підтверджено належність йому автомобіля Land Rover Discovery, державний номерний знак НОМЕР_1 (а. с. 4 провадження № 3/953/2953/24).

Виходячи з наведеного суд за результатами розгляду об`єднаного провадження у справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 і ч. 5 ст. 126 КУпАП вважає за необхідне накласти на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, якою встановлено відповідальність за більш серйозне правопорушення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суд стягує з правопорушника у дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. ст. 33, 36, ч.5 ст. 126, ч. 1 ст. 130, 248, 252, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 і ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти адміністративні стягнення:

-за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік без вилучення транспортного засобу;

-за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) років без вилучення транспортного засобу.

На підставі ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення за сукупністю правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 і ч. 5 ст. 126 цього Кодексу, остаточно визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді у виді штрафу у розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) років без вилучення транспортного засобу .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати штрафу у розмірі 40 800 грн. у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з ОСОБА_1 підлягатиме стягненню подвійний розмір штрафу у сумі 81 600 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі апеляційного оскарження з дня прийняття остаточного рішення за результатами апеляційного перегляду, якщо постанову не було скасовано.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя М. Л. Глос