Справа № 214/5830/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 липня 2024 року Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ковтун Н.Г., розглянувши адміністративний матеріал, які надійшли від полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом, 19.06.2024 року о 18.40 годині в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру , які полягали у стусанах, ляпасах, погрозах розправою, чим завдав останній фізичних та психологічних страждань, чим могла бути завдана шкода її психологічному та фізичному здоров`ю. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 присутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, що підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 201493 від 19.06.2024 року (а.с.1); заявою ОСОБА_2 (а.с.3), письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с.4), терміновим заборонним приписом стосовно кривдника (а.с.5), формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (а.с.6-7).

Диспозицією ст.173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Аналізом вказаних матеріальних норм встановлено, що суб`єктом складу правопорушення за ст.173-2 КУпАП може бути виключно особа, яка є членом сім`ї потерпілого та чи перебувають кривдник і потерпіла особа в будь-яких стосунках між собою. Об`єктивна сторона правопорушення передбачає активну чи пасивну поведінку кривдника, спрямовану на спричинення шкоди потерпілій особі вчиненням насильства (економічного, фізичного, психологічного).

В ході судового розгляду також встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є сином та матір`ю, тобто в контексті ч.1 ст.1, ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вони є суб`єктами, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, тому відповідно до диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП ОСОБА_1 є суб`єктом даного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», кривдник, який порушив вимоги спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, несе відповідальність відповідно до закону.

Суд, виходячи з наведеного, з дотриманням ст.ст. 245, 280 КУпАП всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, за ознаками вчинення домашнього насильства, а саме умисне вчинення діянь психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погроз, образ) та фізичного, внаслідок чого завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, повторно.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення, як то передбачено ст. 33 КУпАП, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

До обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, слід віднести щире розкаяння винного.

Обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлені.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення нових правопорушень. Тому суд вважає, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та призначити йому адміністративне покарання у вигляді штрафу.

У разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" (далі Закон №2229-VIII) чи Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"(стаття 39-1 КУпАП). Устатті 1 ч. 1 п.10 Закону № 2229-VIII визначено, що програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, не агресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.

До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить направлення кривдника на проходження програми для кривдників (ст.24 ч.1 п.4 Закону № 2229-VIII). Суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування, які організовують та забезпечують проходження кривдниками таких програм (ст.28ч.1,2 Закону № 2229-VIII). Згідно частини шостої статті 28 Закону № 2229-VIII, кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством. У разі неявки кривдника для проходження програми для кривдників або ухилення від проходження програми без поважних причин суб`єкти, відповідальні за виконання програм для кривдників, надають протягом трьох робочих днів письмове повідомлення про це уповноваженому підрозділу органів Національної поліції України для вжиття заходів. Притягнення кривдника до відповідальності за не проходження програми для кривдників не звільняє його від обов`язку пройти таку програму (ст. 28 ч. 8, 9 Закону №2229-VIII).

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про необхідність направлення ОСОБА_1 до органу місцевого самоврядування на проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"строком на 3 місяці.

Згідно зі ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.23, 24, 30-1, 33-35, 39-1, 40-1, ч.1 ст.173-2, ст.ст.245, 268, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнення,за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2КУпАП в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп. в дохід держави.

Направити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на проходження програми, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» із взяттям її на профілактичний облік та проведенням з нею профілактичної роботи, строком на 3 (три) місяців.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в дохід держави в сумі 605 грн. 60 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником та потерпілим упродовж десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя Н.Г.Ковтун