Справа
№ 489/4086/24
Провадження
№3/489/1815/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 р. м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Губницький Д. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу № ПП0020996 про адміністративне правопорушення, то 24.05.2024 р. о 12:45 год. в м. Миколаєві, пр. Богоявленському, 1, ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність із перевезення пасажирів на таксі автомобіля ЗАЗ Ланрос д.н.з. НОМЕР_1 без державної реєстрації як суб`єкт господарювання та без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, відповідно до ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» та ч.2 ст. 19, ч.1 ст. 58 Господарського кодексу України.

ОСОБА_1 був викликаний в судове засідання вчасно та належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, письмового клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило. Тобто, судом було вжито всіх необхідних заходів для виклику особи в судове засідання.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя звертає увагу на наступне.

Так, частиною 1 статті 164КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.3 Господарського кодексу України господарською діяльністю є діяльність, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва -підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Статтею 42 ГК України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП необхідним є встановлення, серед іншого, того факту, що діяльність, за здійснення якої таке притягнення і відбувається, відповідає ознакам господарської діяльності, наведеним вище.

При цьому, систематичною вважається діяльність у разі, коли вона здійснюється неодноразово протягом певного періоду часу.

Також слід зазначити, що пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» № 3 від 25 квітня 2003 року передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Тобто, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, є не тільки факт продажу товару чи надання послуги за винагороду, а й систематичний характер таких дій, що і становить суть господарської діяльності.

Згідно зі ст.251КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до ст.280КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів, перелік яких зазначено в ч.1 ст. 251 КУпАП, покладається саме на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП, а не на суд.

В рішеннях «Малофеева проти рocії » від 30 травня 2013 року заява № 36673 / 04) та «Карелін проти рocії» від 20 вересня 2016 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Статтею 62Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Разом із тим, у даній справі не надано належних доказів того, що ОСОБА_1 здійснював перевезення саме як господарську діяльність, оскільки згідно адміністративного матеріалу, йому інкримінується здійснення пасажирського перевезення лише один раз 24.05.2024 року, однак адміністративний матеріал не містить доказів здійснення ним такої діяльності систематично, що давало б підстави вважати таку діяльність підприємницькою.

Таким чином, інкриміноване діяння не утворює складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_2 дійсно скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, а тому на підставі п.1 ст.247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 255, 256, 278, 280 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Д. Г. Губницький