Кагарлицький районний суд Київської області
_____________________________________________________________________________
04.11.2024 Справа №: 368/964/24
провадження 3/368/417/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2024 рокум. Кагарлик

Суддя Кагарлицького районного суду Київської області Іванюта Т.Є. розглянувши справу яка надійшла від ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 , водій, -

- у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України, -

встановив :

ОСОБА_1 13.06.2024 року близько 11 год. 55 хв. у м.Кагарлику по вул.Білоцерківська, керував автомобілем ГАЗ 3307-12 державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням алкотестера Alcotest Drager 6810, тест 2863. Встановлено, що вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 під час розгляду свою вину у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав.

Суд, вислухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності дослідивши письмові матеріали справи, а також всі обставини справи в їх сукупності, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У своїх діях працівники поліції повинні керуватися, зокрема, Законом України «Про Національну поліцію», Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затверджена Наказом МВС України, МОЗ України від 19.11.2015 р. №1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затверджений постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 р.) (далі - Порядок), Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затверджено наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 р.).

Стаття 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає порядок проходження огляду на стан сп`яніння:

- спочатку проводиться огляд водія на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків;

- у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, проводиться огляд в закладі охорони здоров`я.

Також згідно п. 3 Порядку та п. 6 Інструкції огляд проводиться двома способами:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться за допомогою спеціальних технічних приладів, що відповідають вимогам, визначеним чинним законодавством.

Прилад Drаgеr Alcotest 6810, за допомогою якого проводився огляд щодо ОСОБА_1 , не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України, оскільки зазначені прилади, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» дано визначення наступних термінів: 10) калібрування - сукупність операцій, за допомогою яких за заданих умов на першому етапі встановлюється співвідношення між значеннями величини, що забезпечуються еталонами з притаманними їм невизначеностями вимірювань, та відповідними показами з пов`язаними з ними невизначеностями вимірювань, а на другому етапі ця інформація використовується для встановлення співвідношення для отримання результату вимірювання з показу; 17) періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал); 18) повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.

Статтею 17 вказаного Закону врегульовано порядок Повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, згідно якої передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Стаття 27 Закону врегульовує питання щодо калібрування засобів вимірювальної техніки.

Калібрування та оформлення його результатів проводяться відповідно до національних стандартів, гармонізованих з відповідними міжнародними та європейськими стандартами, та документів, прийнятих міжнародними та регіональними організаціями з метрології.

Таким чином, повіркою є перевірка відповідності певним стандартам, а калібрування - приведення засобу вимірювальної техніки до певних стандартів.

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки "Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується" встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить 1 рік.

Як зазначалося вище, огляд щодо ОСОБА_1 проводився за допомогою Drаgеr Alcotest 6810.

ТОВ «АТЗТ Компанiя «Сатурн Дейта Інтернешенл» є уповноваженим представником та офiцiйним ексклюзивним дистриб`ютором виробника концерну Drаgеr safety AG & Со. КGаА

(Нiмеччина) в Україні з постачання, введення в обiг та продажу приладiв алко- та наркодiагностики i витратних матерiалів до них, має вiдповiднi сертифiкати та надає послуги ексклюзнвного сертифiкованого сервiсного центру для гарантiйного та пiслягарантiйного сервiсного технiчного обслуговування, градуювання i повiрки приладiв, зокрема, газоаналiзаторiв для вимiрювання вмiсту алкоголю у видихуваному повiтрi Drаgеr Alcotest 6810.

Згідно з відповіддю на адвокатський запит ТОВ «АТЗТ Компанiя «Сатурн Дейта Інтернешенл» №25-01 від 16.01.2024 року, «з 15.08.2023 до цього часу прилад газоаналiзатор Drаgеr Alcotest 6810 серiйний заводський №АRВI-0646 до уповноваженого сертифiкованого сервiсного центру Drаgеr не надходив та, вiдповiдно, не обслуговувався, що є порушенням керiвництва з експлуатацiї».

В відповіді на запит повідомлено також наступне:

«Наша Компанiя, як уповноважений представник виробника Drаgеr в Українi, повідомляє, що за таких обставин прилад Drаgеr Alcotest 6810 серiйний заводський №АRВL0646 не має підстав використовуватись з 15.08.2023 (через необхiднiстъ здiйснити операцiї «Сервiсне технiчне обслуговування», «Градуювання» та, вiдповiдно, «Повiрка» газоаналiзатора, через 6 мiсяцiв, починаючи з 15.02.2023, у тому числi: дiагностику та контроль функцiонування, тестування всiх вузлiв приладу та програмного забезпечення, аналiз повiдомлень про несправностi (якщо наявнi) та усунення помилок, усунення дрiбнuх несправмностей, що не потребують замiни елементiв та вузлiв, перевiрка пристрою вiдбору проб та налаштування параметрів сенсора (за необхiдностi) датчикiв потоку, температури з метою отримання допустимої похибки вимірювання попередня перевiрка точностi вимiрювання Drаgеr Аlсоtеst) (…) У зв`язку з тим, що з 15.08.2023 року до цього часу прилад Drаgеr Alcotest 6810 серiйний заводський №АRВI-0646 до уповноваженого сервісного центру Drаgеr нашої Компанії не надходив та, відповідно, не обслуговувався, а також через вік приладу (більше 12 років), не здійснено заміну сенсору (рекомендовано виробником кожні 5 років), у такому стані прилад може давати похибки, що суттєво можуть перевищувати нормативні, а цей процес може мати випадковий характер. Для довідки, навіть сучасні прилади мають максимальний розрахунковий термін роботи 10 років. Реальний термін служби кожного конкретного приладу є індивідуальним та залежить від багатьох чинників».

Отже, результати тестування ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, що були отримані за допомогою приладу прилад Drаgеr Alcotest 6810 були отримані з порушенням Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наведене свідчить про те, що органом поліції були допущені суттєві порушення встановленої процедури, а наявний в матеріалах справи результат огляду на стан сп`яніння не є належним та допустимим доказом в розумінні КУпАП та не підтверджує вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

При цьому, для притягнення водія за ч. 1 ст. 130 КУпАП неухильне дотримання поліцейськими встановленої процедури є не менш важливим, ніж сама подія правопорушення (якщо така дійсно була).

Важливо відмітити, що тягар доказування у даній категорії справ покладається орган поліції, який має довести вину особи у вчиненні правопорушення та надати належні, допустимі та достатні докази правомірності винесення протоколу.

Отже, орган поліції має довести та підтвердити належними доказами правомірність своїх дій та законність отримання результату огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , його належність.

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Проте, обов`язку доказування поліцейськими належним чином виконано не було та не було доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, «поза всяким сумнівом», оскільки через допущені процесуальні порушення, притягнення ОСОБА_1 до відповідальності з дотриманням вимог закону є неможливим.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява №10705/12) Європейський суд з прав людини визначив, що суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Наведене, в свою чергу означає, що особа не може бути притягнута до відповідальності, якщо її вину не буде доведено на підставі беззаперечних доказів, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Отже, наявні у справі матеріали не дають можливості однозначно встановити вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі. У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року). Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1). В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З урахуванням наведеного, при розгляді даної справи слід виходити з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності та брати до уваги, що відсутність належних доказів, які повинні покладатися в основу доказування винуватості особи, має тлумачитися на її користь.

Згідно роз`яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2003 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №18, судам при розгляді справ необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення у даній справі за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 , а обставини, викладені в протоколі, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б беззаперечно свідчили про його вину і не викликали сумнівів (зокрема, результату тесту на стан алкогольного сп`яніння).

Отже, обґрунтовувати висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі наявного протоколу про адміністративне правопорушення, не можна, оскільки протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі.

Крім того, щодо письмових пояснень ОСОБА_1 , які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, де він зокрема зазначає, що напередодні вживав алкогольні напої, то слід зазначити, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Такий висновок викладений у постанові ВС від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17.

Враховуючи викладене вище, слід дійти висновку, що вина ОСОБА_1 за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, не доведена і не підтверджується належними та допустимими доказами, які відповідають вимогам, передбаченим КУпАП.

При цьому, притягнення особи до відповідальності можливе лише за безумовного дотримання поліцейськими вимог законності.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не доведена, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи судом мають бути витлумачені на його користь.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Відповідно до ст. 279 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення оголошується протокол про адміністративне правопорушення та досліджуються докази.

Відповідно до п.22 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена та усі сумніви мають тлумачитися судом на його користь.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ст.247 Кодексу України про АП,-

постановив:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 Кодексу України про АП - закрити за відсутністю події адміністративного правопорушення .

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів.

Суддя : Т.Є. Іванюта