ПОСТАНОВА

іменем України

18 грудня 2024 року місто Сколе

Суддя Сколівського районного суду Львівської області Микитин Володимир Ярославович, розглянувши об`єднану в одне провадження справу за матеріалами, кожні з котрих надійшли від Відділення поліції № 3 Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: не зазначений, громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , з середньою освітою, заміжньої, має на утриманні троє дітей, одна з яких є неповнолітньою, а інші малолітніми, непрацюючої, встановленими законодавством України пільгами не користується, раніше протягом року до адміністративної відповідальності притягалася,

за ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 184 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 повторно протягом року після накладення на неї адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме 27.10.2024 року близько 09:00 год за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , не створила належних умов для життя та виховання двом малолітнім дітям сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які у зазначені час та місці знаходилися в неохайному вигляді, в неналежних умовах, чим допустила ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання зазначених дітей.

Окрім того, ОСОБА_1 ставиться у провину те, що вона повторно протягом року після накладення на неї адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме 28.10.2024 року близько 19:00 год., за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , ухилилася від належного виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який у цей час разом із своїми товаришами малолітніми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у приміщенні пришкільного гуртожитку Козівської ОЗЗСО-ліцею, що по вул. Європейська, 31, у с. Козьова Стрийського району Львівської області, вживали спиртні напої, зокрема вино торгівельної марки «Мікадо» та пиво торгівельної марки «Львівське».

Окрім того, ОСОБА_1 повторно протягом року після накладення на неї адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме 30.10.2024 року близько 17:00 год за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , не створила належних умов для життя та виховання неповнолітній дочці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка у зазначені час та місці знаходилися в неналежних умовах, без їжі, чим допустила ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання зазначених дітей.

Окрім того, ОСОБА_1 30.10.2024 року близько 20:00 год., перебуваючи по місцю свого проживання, що по АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство відносно своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 , котре виразилось у висловлюваннях нецензурною лайкою, образах та вимаганні покинути вказане житло, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.

Усі чотири названі матеріали про вчинення адміністративних правопорушень відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 184КУпАП надійшли від ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області до Сколівського районного суду Львівської області 07.11.2024 року, після чого невідкладно у встановленому порядку були розподілені головуючому судді Микитину В.Я. із присвоєнням єдиного унікального номера справи 453/1889/24 та номеру провадження 3/453/917/24, єдиного унікального номера справи 453/1890/24 та номеру провадження 3/453/918/24, єдиного унікального номера справи 453/1891/24 та номеру провадження 3/453/919/24, а також єдиного унікального номера справи 453/1892/24 та номеру провадження 3/453/920/24.

Оскільки статтею 36 КУпАП визначено можливість накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), то постановою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 08.11.2024 року справу за єдиним унікальним номером 453/1889/24 та номером провадження 3/453/917/24 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, справу за єдиним унікальним номером 453/1890/24 та номером провадження 3/453/918/24 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП, справу за єдиним унікальним номером 453/1891/24 та номером провадження 3/453/919/24 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП та справу за єдиним унікальним номером 453/1892/24 та номером провадження 3/453/920/24 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП, об`єднано в одне провадження, присвоївши об`єднаній справі єдиний унікальний номер 453/1889/24 та номер провадження 3/453/917/24. Призначено об`єднану в одне провадження справу за єдиним унікальним номером 453/1889/24 та номером провадження 3/453/917/24 про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 184 КУпАП до розгляду на 04.12.2024 року о 09:30 год. у залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область,після чого судовий розгляд було відкладено на 18.12.2024 року о 12:40 год. у зв`язку із неявкою ОСОБА_1 , котра мала місце вперше.

ОСОБА_1 , яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи двічі належно та завчасно повідомленим про місце, дату та час розгляду цієї об`єднаної в одне провадження справи про адміністративні правопорушення, у судові засідання не з`являвся, про причини своєї неявки суддю не повідомляв.

Неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка значиться потерпілою від двох з названих чотирьох адміністративних правопорушень, будучи двічі належно та завчасно повідомленою про місце, дату та час розгляду цієї об`єднаної в одне провадження справи про адміністративні правопорушення, у судові засідання не з`являлася, про причини своєї неявки суддю не повідомляла, будь-яких заяв чи клопотань у цій справі не подавала.

Малолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які значаться потерпілими від двох з чотирьох адміністративних правопорушень, про місце, дату та час розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення не повідомлялись, у судове засідання не викликалися. Своєю чергою, інформація про їх законного представника у протоколах про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 021941 та серії ВАВ № 021944, складеними 01.11.2024 року інспекторкою СЮП ВП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області старшою лейтенантом поліції Циб Н.Г. відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП, відсутня.

Крім того, інформація про розгляд об`єднаної в одне провадження справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 184 КУпАП щоразу розміщувалася на офіційному вебпорталі «Судова влада України» Сколівського районного суду Львівської області у розділі «інформація для громадян з найменуванням ГРОМАДЯНАМ (https://sv.lv.court.gov.ua/sud1320/gromadyanam/csz/).

В силу ч. 2 ст. 268 КУпАП (з урахуванням змін, внесених на підставі Закону України № 1604-ІХ від 01.07.2021 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за вчинення домашнього насильства та насильства за ознакою статі», що набрали чинності 01.08.2021 року) та ч. 2 ст. 269 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, як і при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.184 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та особи, яка значиться потерпілою від адміністративного правопорушення, не є обов`язковою, а тому суддя вважав за доцільне розглядати цю об`єднану в одне провадження справу про адміністративні правопорушення за відсутністю усіх учасників судового провадження, з метою дотримання вимог ч. 2 ст. 38 КУпАП щодо строку накладення остаточного адміністративного стягнення. При цьому, така позиція судді узгоджується з рішенням Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36665/02, котре набуло статусу остаточного та відповідно до котрого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. У своїх багатьох рішеннях Європейський Суд з прав людини також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суддя, дослідивши матеріали об`єднаної в одне провадження справи про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов такого висновку.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП). Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 173-2 КУпАП відповідальність за цією нормою закону настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або за неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, а також за вчинення тих самих дій, вчинених особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Своєю чергою, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначає Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Законодавство про запобігання та протидію домашньому насильству складається з Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо недопущення насильства.

Статтями 21 та 24 Конституції України регламентовано, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Рівність прав жінки і чоловіка забезпечується: наданням жінкам рівних з чоловіками можливостей у громадсько-політичній і культурній діяльності, у здобутті освіти і професійній підготовці, у праці та винагороді за неї; спеціальними заходами щодо охорони праці і здоров`я жінок, встановленням пенсійних пільг; створенням умов, які дають жінкам можливість поєднувати працю з материнством; правовим захистом, матеріальною і моральною підтримкою материнства і дитинства, включаючи надання оплачуваних відпусток та інших пільг вагітним жінкам і матерям.

За змістом пунктів 3, 6, 8, 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Особою, яка постраждала від домашнього насильства, є особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Своєю чергою, диспозиція ч. 2 ст. 184 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 150 СК України закріплюються такі обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до частин 1 та 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Статтею 35 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що особи, винні у порушенні вимог законодавства про охорону дитинства, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законів України.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів цієї об`єднаної в одне провадження справи про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, наведених вище вимог законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, як і законодавства про охорону дитинства, не дотрималася, так як її вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та частково у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 184 КУпАП, у розумінні наведених вище приписів статей 245, 251-252 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами, зокрема такими:

-протоколами про адміністративні правопорушення на бланках серії ВАВ № 021943, серії ВАВ № 021941 та серії ВАВ № 021944, котрі складені 01.11.2024 року інспекторкою СЮП ВП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області старшою лейтенантом поліції Циб Н.Г. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 та за ч. 2 ст. 184 КУпАП у чіткій відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містять необхідні у них відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самих адміністративних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством та порушенням законодавства про охорону дитинства;

-письмовими поясненнями неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , наданими нею 31.10.2024 року під час оформлення одного матеріалів цієї об`єднаної в одне провадження справи про адміністративні правопорушення з приводу обставин, котрі викладені у одному з вищевказаних протоколів про вчинення домашнього насильства щодо неї її матір`ю ОСОБА_1 ;

-довідкою про результати проведення перевірки по зверненню неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , складеною 05.11.2024 року інспекторкою СЮП ВП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області старшою лейтенантом поліції Циб Н.Г. та затвердженою начальником СП ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області майором поліції Яцульчаком І.В., за змістом котрих, з-поміж іншого, ОСОБА_1 30.10.2024 року близько 20:00 год., перебуваючи по місцю свого проживання, що по АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство відносно своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 , котре виразилось у висловлюваннях нецензурною лайкою, образах та вимаганні покинути вказане житло, у зв`язку з чим та відсутністю у таких діях ознак кримінальних правопорушень, перевірку по вказаних зверненнях припинено, однак вирішено притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 184 КУпАП;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 , наданими нею 01.11.2024 року під час оформлення трьох з чотирьох матеріалів цієї об`єднаної в одне провадження справи про адміністративні правопорушення, в котрих остання, з-поміж іншого, вину визнала та зазначила, що дійсно 27.10.2024 року близько 09:00 год за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , не створила належних умов для життя та виховання двом малолітнім дітям сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які у зазначені час та місці знаходилися в неохайному вигляді, в неналежних умовах, без навареної в домі їжі, як і, аналогічно, 30.10.2024 року близько 17:00 год. за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , не створила належних умов для життя та виховання неповнолітній дочці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка у зазначені час та місці знаходилися в неналежних умовах, без навареної в домі їжі;

-матеріалами перевірки, проведеної Стрийським РУП ГУ НП у Львівській області, котрою підтверджуються обставини щодо неналежного виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків по відношенню до трьох її дітей неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , малолітніх сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які 27.10.2024 року близько 09:00 год. та 30.10.2024 року близько 17:00 год. за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , знаходилися в неохайному вигляді, без належного нагляду, чим допустила ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання зазначених дітей;

-постановою судді Сколівського районного суду Львівської області Ясінського Ю.Є. від 18.10.2023 року у справі за єдиним унікальним номером 453/1315/23 та номером провадження 3/453/778/23, котра 31.10.2023 року набрала законної сили, та котрою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 184 КУпАП у вигляді попередження;

-постановою судді Сколівського районного суду Львівської області Ясінського Ю.Є. від 23.11.2023 року у справі за єдиним унікальним номером 453/1557/23 та номером провадження 3/453/908/23, котра 05.12.2023 року набрала законної сили, та котрою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 184 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;

-постановою судді Сколівського районного суду Львівської області Ясінського Ю.Є. від 19.12.2023 року у справі за єдиним унікальним номером 453/1959/23 та номером провадження 3/453/1122/23, котра 01.01.2024 року набрала законної сили, та котрою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 184 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн..

Відтак, дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки вона вчинила домашнє насильство, тобто умисне діяння психологічного характеру, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка приходиться їй дочкою.

Її ж дії, двічі вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 184 КУпАП, оскільки остання, будучи особою, яка являється матір`ю трьох дітей неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , малолітніх сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не забезпечила останнім належних умов для життя та виховання, діти були без нагляду, при цьому в неналежних умовах, й вже не вперше.

Враховуючи характер вчинених правопорушень, особу ОСОБА_1 , яка раніше протягом року неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, відсутність обставин, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність, суддя приходить до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення у вигляді штрафу у визначених санкціями ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 184 КУпАП розмірах. Дані міри адміністративних стягнень будуть необхідними і достатніми для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в скоєнні нових адміністративних правопорушень. Поряд з цим, в силу ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, що й слід виконати у даному конкретному випадку.

Однак, що стосується події, описаної інспекторкою СЮП ВП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області старшою лейтенантом поліції Циб Н.Г. у складеному нею 01.11.2024 року відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення на бланку серії ВАВ № 021942, то суддя вважає, що така мала місце у приміщенні пришкільного гуртожитку Козівської ОЗЗСО-ліцею, а тому ОСОБА_1 помилково визначено як суб`єкта правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП, так як інспекторкою СЮП ВП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області старшою лейтенантом поліції Циб Н.Г. залишено поза увагою ту обставину, що подія, про котру йдеться вище, мала місце на території навчального закладу та у період, коли малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повинен був та знаходився під наглядом педагогів та працівників Козівської ОЗЗСО-ліцею.

Відтак суддя дійшов висновку, що направлені до Сколівського районного суду Львівської області адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП та їх аргументація у цілому п наведеному вище епізоду, що мав місце у приміщенні пришкільного гуртожитку Козівської ОЗЗСО-ліцею, не підтверджують в її діях складу адміністративного правопорушення, являються сумнівними.

Своєю чергою, наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про котрий наголошує Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), заява № 5310/71, та котрий застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», на чому, власне, наголошується Європейським Судом з прав людини у його рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03.

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.02.2019 року № 1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип indubioproreo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Тож суддя, у відповідності до положень статей 251-252 КУпАП, з урахуванням також положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, по наведеному вище епізоду, що мав місце у приміщенні пришкільного гуртожитку Козівської ОЗЗСО-ліцею, а, отже, є підстави для застосування наслідків цього, визначених пунктом 1 ст. 247 КУпАП, без необхідності повернення вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення.

Так, згідно пункту 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на що, слід винести у цій частині передбачену пунктом 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП постанову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі ухвалення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Так, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, у матеріалах цієї об`єднаної в одне провадження справи про адміністративні правопорушення відсутні будь-які дані, котрі б підтверджували звільнення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від сплати судового збору, а, відтак, слід стягнути судовий збір за винесення постанови про накладення на таку особу адміністративного стягнення, у розмірі 605 грн. 60 коп..

Керуючись статтями 8-9, 33-36, 40-1, 173-2, 184, 221, 245, 247, 251-252, 268-269, 276, 279-280, 283-285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн..

Її ж, визнати винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 184 КУпАП, по двох епізодах, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн..

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, накласти на ОСОБА_1 за вчинені нею адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 184 КУпАП, адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у вигляді штрафу у розмірі ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн..

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Провадження в об`єднаній справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП, по одному з епізодів, - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Копію постанови протягом трьох днів вручити або вислати особі, щодо якої її винесено , про що зробити відповідну відмітку у справі.

Копію постанови протягом трьох днів вручити або вислати особам, які значаться потерпілими, на їх відповідне прохання про це.

З платіжними реквізитами для оплати штрафу в гривнях та справляння судового збору можна ознайомитись за вебсторінками: https://sv.lv.court.gov.ua/sud1320/gromadyanam/recvizutu_raxunku_derz_budzet/ та https://sv.lv.court.gov.ua/sud1320/gromadyanam/tax/.

Серед іншого, положеннями статей 307 та 308 КУпАП встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби та стягнення у подвійному розмірі визначеного штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Визначений спеціальним законом строк пред`явлення даної постанови до виконання щодо сплати штрафу та справляння судового збору, тривалістю в три місяці, вважається перерваним та встановлюється з дня припинення або скасування введеного в Україні воєнного стану.

Суддя Володимир МИКИТИН