Провадження № 3/337/251/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року Суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя Сидорова Марина Володимирівна, розглянувши у м.Запоріжжі справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м. Запоріжжі, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №891179 від 04.01.2024 року, який складений інспектором СЮП ВП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Кучинським Д.В.: 31.12.2023р. ОСОБА_1 о 09.00 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , розпивала алкогольні напої, а саме шампанське об`ємом 0,75 л та «Сідр», об`ємом 2 л. В цей час діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходились вдома. Після чого ОСОБА_1 , перебуваючи в стані сп`яніння, почала чіплятися до своїх дітей. Внаслідок чого останні були вимушені піти з дому до бабусі, яка викликала за місцем мешкання ОСОБА_1 працівників поліції.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що вона належним чином виконує свої батьківські обов`язки, піклується про своїх дітей, про їх стан здоров`я, створює їм належні умови для навчання та розвитку. Дійсно, 31.12.2023р. вдень вона вживала алкогольні напої, проте перебувала в адекватному стані. Ввечері вона посварила своїх синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за те, що вони не хотіли прибирати у своїй кімнаті перед святом, через що вони пішли до своєї бабусі її свекрові, яка викликала до неї поліцію. Взагалі вона алкоголем не зловживає, працює неофіційно.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить до такого висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст.245, 252, 280 КУпАП суд повинен всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є одним з джерел доказів у справі про адміністративне правопорушення, а тому дотримання правил щодо його складання є обов`язковим.

Відповідно до п.9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх та малолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Зі складеного відносно ОСОБА_1 протоколу не вбачається чіткого зазначення у чому саме виразилося ухилення або невиконання останньою батьківських обов`язків щодо виховання своїх двох неповнолітніх синів, який саме з обов`язків вона не виконала, що призвело до настання наслідків, про які йдеться мова в протоколі.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення до протоколу про адміністративне правопорушення додані: письмові пояснення ОСОБА_1 від 04.01.2024р.; копія паспорту ОСОБА_1 ; письмове опитування ОСОБА_3 від 04.01.2024р.; копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; рапорт про реєстрацію події у ЄО за №19170 від 31.12.2023р. як домашнє насильство за заявою ОСОБА_6 із датою скоєння 31.12.2023р. о 17.36 год.; протокол прийняття заяви від ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 31.12.2023р.; письмове опитування ОСОБА_7 ; рапорт інспектора СЮП ВП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 04.01.2024р.

В протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про свідків правопорушення.

Уповноваженою особою до протоколу не надано переконливих доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 у зазначені в протоколі день, час та місці ухилялася від виконання батьківських обов`язків, а у протоколі не розкрита об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, вчинення якого їй інкримінується.

Також з матеріалів доданих до протоколу не вбачається, що ОСОБА_1 зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

У своїх рішеннях, в т.ч і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пункт 2 ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

У зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме особа, яка виявила факт адміністративного правопорушення, повинна зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суд також виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.

Крім того, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій.

За усталеною практикою ЄСПЛ суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з вимог ст.62 Конституції України, ст.7, 245, 252, 280 КУпАП, оцінивши обставини справи та надані докази, суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом не доведений, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується судом на її користь.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, і вважає необхідним на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в цій справі закрити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 184, 221, 247, 283-284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя М.В.Сидорова