КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/5899/2024 Головуючий у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., за участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Дубовика Олега Віталійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 25 листопада 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 25 листопада 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що докази, які були досліджені судом у їх сукупності та взаємозв`язку, підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ним порушено вимоги п. 2.5 ПДР, що виразилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Не погодившись з вказаною постановою, 03 грудня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що постанова суду першої інстанції необґрунтована, безпідставна та незаконна.

Вказує, що він був категорично не згоден із матеріалами про адміністративне правопорушення, які складені працівниками поліції, у зв`язку з чим 22 листопада 2024 року до суду першої інстанції, через канцелярію подавав детальні письмові пояснення, де виклав свої заперечення.

Суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності і з огляду на зміст оскаржуваної постанови без аналізу його пояснень, оскільки в тексті оскаржуваної постанови немає жодного посилання навіть на той факт, що він такі пояснення надав.

Вказує, що протокол, не відповідає вимогам законодавства. Зокрема відповідно до п. 5 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376, оскільки працівниками поліції не складався відносно нього протокол за формою визначеною Інструкцією, а натомість в матеріалах справи міститься документ з назвою протокол серія ЕПР1 № 116831, який не відповідає визначеній законодавством формі, а саме його розмір не відповідає встановленому Інструкцією, в нього відсутні елементи захисту, серія окрім літеросполук містить ще й цифру, текстова частина надрукована чорним кольором і реквізити протоколу не заповнені чорнилом чорного або синього кольору.

Як вбачається з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, які долучені до справи, на 1 год 24 хв 54 с працівник поліції, почав зачитувати йому складений «протокол». Проте ні під час складення, ні під час зачитування протоколу працівник поліції, не ознайомив його з правами передбаченими Конституцією України та КУпАП, як то визначено зазначеними вище нормативно-правовими актами.

Також суд першої інстанції не звернув жодної уваги на ряд порушень, які допустили працівниками поліції, під час огляду його як водія на стан алкогольного сп`яніння, що полягає в наступному:

працівниками поліції не відрекомендувалися, не назвали свої прізвища та імена, звання і посади;

жоден з працівників поліції, особисто не виявив ніяких ознак алкогольного сп`яніння, як про те зазначено в «протоколі»: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушена координація рухів. Працівники поліції, почувши відповідь ОСОБА_1 «вживав» одразу почали вчиняти процедурні дії щодо складення матеріалів;

працівник поліції, пропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних засобів при цьому не маючи при собі пристрою «Драгер»;

на відеозаписі (49 хв 40 с та 53 хв 43 с) працівник поліції, запитував ОСОБА_1 чи буде він проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння і він не відповів на це відмовою.

Більш того ним не було сказано жодної фрази яку можна було б розцінити як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Важливо також зазначити, що працівники поліції, не отримавши від ОСОБА_1 чіткої відповіді щодо відмови від проходження огляду на місці зупинки, не складаючи направлення, одразу запропонував «поїхати до лікаря-нарколога».

Як вбачається із Направлення на огляд до КНП «Соціотерапія» воно оформлено о 23 год 30 хв, а пропозиція працівника поліції, щодо поїздки до лікаря-нарколога, як вбачається з відеозапису прозвучала о 23 год 25 хв, тобто за 5 хв до оформлення Направлення, що є грубим порушенням п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

Оскільки за процедурою працівник поліції, повинен був спочатку отримати конкретну відмову від проходження огляду за допомогою приладу «Драгеру», після цього виписати на його ім`я Направлення на огляд до медичного закладу і тоді лише пропонувати йому поїздку до лікарні, а поліцейський зробив все навпаки. Тобто по суті поліцейський пропонував поїхати до лікаря-нарколога лише для форми.

Вказує, що він є людиною похилого віку, і почувши що йому пропонують їхати до лікаря-нарколога звісно не зрозумів навіщо це робити, оскільки не вживав наркотичні засоби. Якби поліцейський запропонував йому проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння він би поїхав. Тому ОСОБА_1 на відео постійно каже поліцейському «не треба, навіщо це робити?».

Загалом вся проблема виникла з того, що працівники поліції нормальною людською мовою не роз`яснили йому, що взагалі відбувається, адже він вперше потрапив у подібну ситуацію. Більш того, якби вони роз`яснили йому право на користування юридичною допомогою він би зателефонував адвокату і з`ясував би всі особливості проходження такого огляду.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Дубовик О.В. підтримав вимоги апеляційної скарги та просив задовольнити її, вважаючи судове рішення незаконним і необґрунтованим.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, а тому суд дійшов висновку, що його неявка відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за № 1103 (далі - Порядок).

Відповідно до п. п. 2, 3, 6, 7 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 119831 від 29 серпня 2024 року, 29 серпня 2024 року о 23 год 30 хв по пр-ту Палладіна,15 в м. Києві, водій ОСОБА_1 керував автомобілем INFINITI JX д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у чергового лікаря нарколога водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Також протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Матеріали даного провадження також містять відеозапис події, який є доказом у справі.

Як убачається з наявного в матеріалах справи відеозапису, працівниками поліції було зупинено автомобіль INFINITI JX д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , та повідомлено причину його зупинки, а саме водій ОСОБА_1 проїхав регульований пішоходний перехід на заборонений (червоний) сигнал світлофора. Під час розмови водій ОСОБА_1 не надавав працівникам поліції документи для встановлення особи, крім того у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння.

Працівники поліції запитали у ОСОБА_1 чи вживав він алкогольні напої, на що він дав відповідь вживав.

За результатом дослідження зазначеного відеозапису встановлено та чітко вбачається, що працівником поліції неодноразово було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, на що ОСОБА_1 відповідав не треба, він знає, що є, оскільки він вживав, навіщо проходити.

Працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою алкотестера Драгера або проїхати у медичний заклад до лікаря нарколога, перемовини продовжувалися приблизно пів години, ОСОБА_1 говорив, що він все знає, він вживав, не потрібно протоколів, не потрібно ніяких оглядів. Працівники поліції відповіді ОСОБА_1 розцінили як відмову від проходження огляду.

Працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 119831 та зачитано ОСОБА_1 суть правопорушення і його зміст, водій від підпису відмовився.

Вищезазначений відеозапис містить достовірні дані про дії водія ОСОБА_1 та працівників поліції, які передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення, що має істотне значення для правильного вирішення даної справи та є допустимим доказом згідно положень ст. 251 КУпАП.

До того ж, інформація, яка міститься на відеозапису, є достатньою для висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан такого сп`яніння. Тобто, правопорушення є закінченим з моменту такої відмови.

Отже, наявність чи відсутність в організмі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не змінює склад правопорушення і не може бути підставою для закриття провадження у справі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що протокол, не відповідає вимогам п. 5 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376, є необґрунтованим оскільки ця Інструкція встановлює порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах (далі - органи поліції), матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також визначає порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення (крім правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху), а відповідно п. 2 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395, за наявності технічної можливості протокол про адміністративне правопорушення складається в електронній формі з автоматичним присвоєнням йому відповідної серії та номера, який роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що працівники поліції не вказали та не виявили ніяких ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , є слушним, але апеляційний суд зазначає, що у цьому не було необхідності, оскільки працівники поліції вбачали ознаки, відразу запитали чи ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, та отримали відповідь від нього, що вживав.

Посилання в апеляційній скарзі, що у працівників поліції не було приладу Драгер, до уваги не береться, оскільки, працівник поліції зателефонував до іншого патруля, та прилад Драгер привезли.

Неточності, про які він зазначає, а саме: розбіжність в 5 хвилин на складання Направлення, не повідомлення ПІБ працівників поліції їх посади та звання не може бути підставою для скасування постанови та не впливає на доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому судом не оцінюються.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 , його права та не дали можливості скористатися правовою допомогою адвоката, чим було порушено його право на захист, є непереконливими.

Право на захист виникає не в момент зупинення водія, а з моменту складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та роз`яснення прав, оскільки у справі про притягнення до адміністративної відповідальності рішення приймає суд, а не працівники поліції. Права ОСОБА_1 , були реалізовані, про що свідчить залучення адвоката, який представляв його інтереси в суді. Відтак у даному випадку не порушено право ОСОБА_1 на захист.

Апеляційний суд зазначає, що письмові пояснення ОСОБА_1 , які суд першої інстанції не взяв до уваги, наведені в апеляційній скарзі, та на них апеляційний суд надав обґрунтовані відповіді.

Вина останнього підтверджується наявними в матеріалами справи доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, а тому інші доводи апеляційної скарги суд сприймає критично, як намагання уникнути відповідальності за вчинене.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння створює загрозу життю та здоров`ю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху, а тому відсутні підстави для незастосування щодо неї адміністративного стягнення. Водночас відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за наявності для цього підстав може дозволити особі уникнути від встановлення факту сп`яніння, а відтак і відповідальності за це.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Письмові докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 , а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини водія ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Адміністративне стягнення призначене в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП.

За таких обставин постанова Святошинського районного суду міста Києва від 25 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування не вбачається, у зв`язку із чим апеляційний суд залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 25 листопада 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб