ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/4353/24 Номер провадження 33/814/1294/24Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 12 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 01.09.2024 о 21 год 02 хв, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , умисно висловлював погрози (образи) на адресу своєї дружини, з якою спільно проживають, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, постановити нову, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що наявність адміністративного протоколу не є достатнім доказом для визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вказує про спрощений підхід суду першої інстанції до судового розгляду справи, без наведення достатніх мотивів. В матеріалах справи відсутні достатні докази на підтвердження доведеності вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Одночасно апелянт в поданій апеляційній скарзі ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді посилаючись на прийняття судом постанови без участі ОСОБА_1 , а копію судового рішення ним отримано лише 21 листопада 2024 року від його представника.

До початку апеляційного розгляду справи від ОСОБА_1 надійшло клопотання про врахування додаткових доводів та проведення розгляду справи без його участі. Вказує, що пояснення потерпілої не можуть бути враховані, оскільки вказана особа не допитувалась у судовому засіданні та не попереджалась про кримінальну відповідальність.

Суд приходить до висновку, що клопотання апелянта підлягає задоволенню, та йому слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, який ним пропущений з поважних причин.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про день і час розгляду справи, що відповідно до ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду справи, водночас ОСОБА_1 надав клопотання про проведення апеляційного розгляду справи за його відсутності, за таких обставин, вважаю за можливе судовий розгляд проводити за відсутності учасників справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають до з`ясування питання чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, рішення приймається на підставі доказів оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції згідно з нормами КУпАП всебічно, повно та об`єктивно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку доказам у їх сукупності та прийняв постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Диспозиція частини 1 статті 173-2 КпАП України передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Приписами Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» регламентовано, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Висновки суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП є обґрунтованими, що підтверджується дослідженими доказами та ґрунтується на вимогах закону, а саме даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №029902 від 23 вересня 2024 року, письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , копією форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, рапортом старшого лейтенанта поліції ПОГ СВГ ВП Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області І.Троцького від 23 вересня 2024 року про обставини виїзду за зверненням потерпілої ОСОБА_2 по факту вчинення чоловіком ОСОБА_1 психологічного домашнього насильства.

Будь-яких сумнівів у достовірності вказаних доказів, апеляційний суд не вбачає.

Так, із протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАВ №029902 від 23 вересня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 01.09.2024 о 21 год 02 хв, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , умисно висловлював погрози (образи) на адресу своєї дружини, з якою спільно проживають, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру

Відповідно до письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 , остання зазначила про те, що 01 вересня 2024 року за місцем проживання її чоловік ОСОБА_1 протягом року систематично її принижує. Умисно висловлюється в її бік нецензурною лайкою, повідомляє, що відбере у неї сина, чим завдає страждань.

Показання потерпілої повністю узгоджуються з наявними доказами у матеріалах справи.

На переконання суду апеляційної інстанції, дані обставини поряд з первинними поясненнями потерпілої ОСОБА_2 вказують на те, що ОСОБА_1 дійсно своїми діями, які полягали у нецензурній лайці, криках на адресу ОСОБА_2 , що призвело до вчинення домашнього насильства.

Отже, побутовий конфлікт, який мав місце 01 вересня 2024 року близько 21:00 год. між чоловіком ОСОБА_1 та його дружиною, тобто подружжям утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення апеляційним судом не встановлено порушень ст. 285 КУпАП допущених судом першої інстанції при прийняті рішення по суті.

За наслідками перегляду справи в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом першої інстанції належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Позиція апелянта, яка викладена в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини та заперечення факту вчинення домашнього насильства у відношенні дружини, є такою, що не знайшла підтвердження та розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не здійснено безпосередній допит потерпілої ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки жодних обов`язкових вимог про виклик та допит потерпілого чи інших осіб по справі у суді положення КУпАП не передбачають. Виклик таких осіб є правом, а не обов`язком суду, та здійснюється лише на розсуд суду при необхідності встановлення додаткових обставин справи. Письмові пояснення потерпілої є змістовними та відображають фактичні обставини справи.

Та обставина, що наявні в адміністративних матеріалах пояснення потерпілої ОСОБА_2 складені безпосередньо працівниками патрульної поліції суд розцінює критично, оскільки такі обставини жодним чином не впливають на правильність змісту таких пояснень. Вказані пояснення були належним чином доведені до відома потерпілої працівником поліції, в графі «написано вірно, мною прочитано» наявний підпис потерпілої.

Доводи про те, що дружина ОСОБА_2 перебувала в стані алкогольного сп`яніння та спровокувала з чоловіком сварку, не підтверджуються матеріалами справи.

Посилання в апеляційній скарзі на неправомірність дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення є безпідставними.

З моменту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та по сьогоднішній день, останній не звертався зі скаргами щодо дій поліцейських. Тобто незаконність дій працівників поліції не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Додана до клопотання копія постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 02 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП жодним чином не стосується подій, які мали місце 01 вересня 2024 року, за якими складено протокол про адміністративне правопорушення, та не мають жодного доказового значення, оскільки події описані в постанові суду сталися 20 жовтня 2024 року.

Доказів, які б спростовували висновки судді районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, апеляційному суду надано не було.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова судді Полтавського районного суду Полтавської області від 12 листопада 2024 року стосовно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою.

Призначаючи стягнення, суддя врахував всі зазначені ст. 33 КУпАП обставини і відповідно до ст.ст.27, 173-2 КУпАП наклав стягнення, яке відповідає вимогам ст.23 КУпАП і є справедливим, будучи достатнім і необхідним для виховання особи, запобігання новим проступкам.

Підстави для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю події адміністративного правопорушення, про що заявляються вимоги в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

постановив:

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Полтавського районного суду Полтавської області від 12 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 12 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили після її винесення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко