ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7315/24 Номер провадження 33/814/1257/24Головуючий у 1-й інстанції Калько О. С. Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Нізельковська Л.В., із секретарем Плаксюк І.Ю.,

за участі:

захисника адвоката Нескородя В.М.,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Нескородя В.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м.Полтава від 04 листопада 2024 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-2 КпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 2 доби.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605, 60 грн. в дохід держави.

Постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що в період з 01.10.2024 року по 11.10.2024 року, більше двох разів протягом місяця без поважних причин, не з`явився для виконання суспільно-корисних робіт. Своїми умисними діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.183-2 КпАП України.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити в зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням у відповідності до ст.22 КпАП України.

Суддею не взято до уваги, що ОСОБА_1 наміру ухилятися від виконання адміністративного стягнення не мав, не вийшов на виконання суспільно-корисних робіт, оскільки погано себе почував. Про вказані обставини повідомив майстра зеленого будівництва дільниці квітництва КП „Декоративні культури Полтавської міської ради ОСОБА_2 , яка здійснювала нагляд за проходженням ОСОБА_1 суспільно корисних робіт.

Вчинене правопорушення не становить суспільної небезпеки, ним не завдано шкоди суспільним та державним інтересам, правам та свободам громадян.

Перевіривши матеріали справи, захисника Нескородя В.М. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Суддя місцевого суду даних вимог закону дотримався не повною мірою.

Місцевим судом правильно встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-2 КпАП України.

Диспозиція ст.183-2 КпАП України передбачає відповідальність за ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Згідно з Приміткою до статті під ухиленням особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у цій статті слід розуміти неприбуття порушника до місця виконання суспільно корисних робіт (підприємства, установи, організації) протягом двох днів з дати, визначеної у направленні уповноваженою посадовою особою органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, без поважних причин, невихід на суспільно корисні роботи або відмова від виконання роботи, вид якої визначений підприємством, установою, організацією, більше двох разів протягом місяця без поважних причин, а також поява на робочому місці у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння.

Поважними причинами є хвороба особи та інші документально підтверджені обставини, що фактично позбавляють можливості порушника прибути для відпрацювання суспільно корисних робіт.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 провину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечив та вказав, що наміру ухилятися від виконання адміністративного стягнення він не мав, не вийшов на виконання суспільно-корисних робіт, оскільки погано себе почував.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , в період з 01.10.2024 року по 11.10.2024 року, більше двох разів протягом місяця без поважних причин, не з`явився для виконання суспільно-корисних робіт.

Так, постановою судді Київського районного суду м.Полтава від 20.12.2022 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 годин.

02.09.2024 року ОСОБА_1 було направлено для виконання суспільно корисних робіт до КП „Декоративні культури Полтавської міської ради, де 05.09.2024 року йому установлено режим виконання робіт та 06.09.2024 року проведено інструктаж із техніки безпеки.

11.10.2024 року на запит начальника Київського РВ філії ДУ „Центр пробації в Полтавській області директор КП „Декоративні культури Полтавської міської ради повідомив, що ОСОБА_1 , в період з 01.10.2024 року по 11.10.2024 року, не з`явився для відбування адміністративного стягнення у виді виконання суспільно корисних оплачуваних робіт. Станом на 01.10.2024 року ОСОБА_1 відпрацював лише 44 години за вересень 2024 року.

14.10.2024 року провідним інспектором Київського РВ філії ДУ „Центр пробації в Полтавській області складено Акт перевірки виконання порушником адміністративного стягнення у вигляді громадських (суспільно корисних) робіт, з якого вбачається, що ОСОБА_1 приступив до відбування адміністративного стягнення з 06.09.2024 року. Під час перевірки ОСОБА_1 на визначеному об`єкт був відсутній. Про причини невиходу на відпрацювання відповідального майстра КП „Декоративні культури Полтавської міської ради не повідомив.

Отже, ОСОБА_1 дійсно більше двох разів протягом місяця, без поважних причин, не з`явився до місця виконання суспільно-корисних робіт (підприємства, установи, організації). Об`єктивних даних, що підтверджували б поважність причин неявки для виконання суспільно корисних робіт, ОСОБА_1 не навів.

Таким чином, провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-2 КпАП України, є повністю доведеною.

Разом з тим, доводи апелянтів про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності є слушними.

Допитана апеляційним судом свідок ОСОБА_2 пояснила, що вона працює на посаді майстра зеленого будівництва дільниці квітництва КП „Декоративні культури Полтавської міської ради та в період з 06.09.2024 року здійснювала нагляд за виконанням ОСОБА_1 суспільно корисних робіт. Вказала, що ОСОБА_1 добросовісно та належним чином виконував визначені йому роботи. Протягом жовтня 2024 року ОСОБА_1 дійсно не з`явився більше двох разів за місцем виконання робіт, оскільки напередодні виконував важкі роботи та міг травмувати м`язи спини.

Відповідно до наданої захисником копії Наказу №274 від 13.11.2024 року директора КП „Декоративні культури Полтавської міської ради, ОСОБА_1 відсторонений від роботи з 14.11.2024 року у зв`язку із закінченням відбування покарання у вигляді суспільно корисних робіт оплачуваних робіт, терміном 120 годин.

Крім того, згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.11.2024 року ОСОБА_1 є працівником військової частини (підрозділу) Збройних Сил України.

Приписами ст.23 КпАП України визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КпАП України стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Положення ст.22 КпАП України вказують, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням. При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Враховуючи обставини справи, особу ОСОБА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, працевлаштований, позитивно характеризується, на момент розгляд справи апеляційним судом повністю відбув визначене суддею місцевого суду адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт, та те, що наслідки вчиненого правопорушення не представляють суспільної небезпеки, не завдали значної шкоди державним чи суспільним інтересам, вважаю за можливе обмежитись усним зауваженням.

Застосування такого виховного заходу, як усне зауваження, з урахуванням обставин, передбачених ст.33 КпАП України, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної законом мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

Відповідно до ч.2 ст.284 КпАП України постанова про закриття справи виноситься зокрема при оголошенні усного зауваження.

З огляду на викладене, постанова судді місцевого суду щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 284, 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Нескородя В.М. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м.Полтава від 04 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити.

На підставі ст.22 КпАП України звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-2 КпАП України, в зв`язку з малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л.В. Нізельковська