Єдиний унікальний номер судової справи 484/5068/23
Номер провадження 33/812/61/24 Головуючий у місцевому суді: Закревський В.І.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участю:

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лобікова Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лобікова Дмитра Валентиновича на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 січня 2024 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №482287, який надійшов на розгляд до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області та був складений 13 вересня 2023 року, встановлено, що 13 вересня 2023 року о 15 год. 30 хв. на ст. Бандурка по вулиці Центральній №40, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки та моделі DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння обличчя та різкий запах алкоголю з порожнини роту). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі водій відмовився. Вказаним останній порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536 грн. 80 коп.

Не погодившись із судовим рішенням, 08 січня 2024 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Лобіков Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 січня 2024 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі посилається на те, що дії працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення є протиправними та позбавлені ознак законності.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази руху транспортного засобу та керування ним саме ОСОБА_1 .

Вказує на те, що пояснення ОСОБА_2 та рапорти поліцейських є неналежними доказами у справі та такими, що не узгоджуються із даними, викладеними у протоколі.

Крім того, поліцейськими достовірно не встановлено особу свідка ОСОБА_2 , оскільки жодних відомостей про надання останнім певних документів на підтвердження особи ані матеріали справи, ані письмові пояснення останнього не містять.

Також поліцейські не залучили двох свідків з метою їх присутності при проведенні огляду на стан сп`яніння, та в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд до медичного закладу.

При цьому, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Також, захисник посилається на те, що ОСОБА_1 жодних пояснень не надавав, а підпис у поясненнях, написаних від його імені, належить іншій особі.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про судове засідання повідомлявся шляхом направлення судової повістки поштовим зв`язком та на електронну адресу, тому апеляційний суд, виходячи з положень ч.1 ст.268 КУпАП, вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

В судовому засіданні апеляційного суду від 06 лютого 2024 року захисник Лобіков Д.В. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до положень п.1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі Порядок).

Відповідно до п.п.2,3,6,7 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААД №482287, який надійшов на розгляд до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області та був складений 13 вересня 2023 року, встановлено, що 13 вересня 2023 року о 15 год. 30 хв. на ст. Бандурка по вулиці Центральній №40, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки і моделі DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння обличчя та різкий запах алкоголю з порожнини роту). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу Drager на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі водій відмовився. Вказаним останній порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Зі змісту протоколу убачається, що в ньому зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Також протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.2 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за №1395, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписав зазначивши, що до повного витверезіння за кермо зобов`язується не сідати.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Окрім того, в протоколі зазначено, що у водія ОСОБА_3 вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Також, до протоколу про адміністративне правопорушення додані письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких зазначено, що 13 вересня 2023 року він на транспортному засобі автомобілі марки та моделі DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом, реєстраційний номер НОМЕР_2 , приїхав на завод для реєстрації на вигрузку насіння. Перед тим як сідати за кермо вживав спиртні напої. Від проходження огляд на стан сп`яніння відмовляється, оскільки дійсно керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Свою вину визнає.

При вирішенні справи, апеляційний суд зауважує, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.2.5 ПДР, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, матеріали справи мають містити належні та допустимі докази сукупності наступних обставин:

- керування особою транспортним засобом у конкретний час і місці;

- вимоги поліцейського до такої особи (водія) пройти відповідно до встановленого порядку медичний огляд на стан наявності чи відсутності стану алкогольного сп`яніння;

- наявність категоричної відмови особи, як водія транспортного засобу, пройти відповідно до встановленого порядку медичний огляд на стан такого сп`яніння.

Матеріали даного провадження містять відеозапис події, який є доказом у справі, та який підтверджує обставини справи, які зафіксовані в протоколі про адміністративні правопорушення.

Дослідивши зазначений відеозапис встановлено та вбачається, що на ньому зафіксована відмова ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі.

Отже, волевиявлення ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу, на відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку було добровільним та усвідомленим.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що у водія ОСОБА_1 був вибір або пройти огляд у встановленому законом порядку, якщо він вважав, що не має ознак алкогольного сп`яніння, або відмовитися від проходження огляду.

При цьому, мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до п.2.5 ПДР правового значення не мають. Наслідком такої відмови є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

До того ж, з відеозапису не вбачається будь-яких дій працівників поліції щодо примушення ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст.40 Закону України «Про Національну поліцію». Відеозапис події відповідає вимогам ст.251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису. Крім того, відповідно до вимог ст.251 КУпАП технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення, який є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Посилання особи, яка подала апеляційну скаргу, на те, що матеріали справи не містять доказів керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 не спростовують висновки міськрайонного суду та не можуть бути достатньою підставою для скасування постанови суду.

До того ж, відеофіксація моменту зупинки при складанні протоколу за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не є обов`язковим доказом його вчинення, а доведеність цих обставин встановлюється на підставі аналізу всіх доказів у їх сукупності.

Не може бути достатньою підставою для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності і посилання захисника в судовому засіданні апеляційної інстанції на неналежність доказу відеозйомки з посиланням на нормативно правові акти, в яких зазначено, що відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, оскільки недотримання правила безперервності ведення відеозапису позбавляє цей доказ ознаки повноти відображення подій, але не спростовує факти, зафіксовані відеозаписом.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 мав можливість написати в протоколі пояснення з приводу обставин порушення та зазначити про те, що він не керував транспортним засобом в стані сп`яніння, однак останній таким правом не скористався.

Навпаки, як зазначалось вище, матеріали справи містять письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких він підтвердив факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд також відхиляє твердження захисника про те, що письмові пояснення ОСОБА_1 не підписував, оскільки таке не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

Слід також зазначити, що припущення апелянта про фактично підробку підпису містить ознаки кримінального правопорушення та повинне перевірятися відповідними органами на підставі заяви особи, яка притягається до адміністративної відповідальності чи його представника. Проте, матеріали справи не містять доказів звернення апелянта до правоохоронних органів з цього приводу та результатів перевірки звернення. Факт неналежності підпису особі встановлюється висновком експертизи, однак, у матеріалах адміністративної справи відсутній висновок експертизи, який би доводив, що підпис в письмових поясненнях не належить ОСОБА_1 .

Також не заслуговують на увагу твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що працівники поліції не відсторонили водія від керування транспортним засобом, оскільки відповідальність водія ОСОБА_1 настає не за відсторонення від керування транспортним засобом, а за керування транспортним засобом з ознаками сп`яніння та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, щодо невручення письмового направлення на огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я є необґрунтованими, оскільки направлення для проходження огляду на стан сп`яніння, працівник поліції може виписати в разі виявлення бажання особи (водія) пройти медичний огляд в медичній установі. За інших обставин, таке направлення не надається.

Щодо посилань на відсутність свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, то апеляційний суд зазначає наступне.

За правилами ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

За такого, норма закону не розділяє порядок фіксації проведення огляду на стан сп`яніння та відмови від проведення такого огляду.

За вищевказаних обставин, неможна погодитись із твердженнями особи, яка подала апеляційну скаргу, про необхідність залучення свідків під час проведення огляду, оскільки у даному випадку поліцейським застосовувались технічні засоби відеозапису.

Посилання апеляційної скарги на неможливість врахування пояснень свідка ОСОБА_2 з тих підстав, що в письмових поясненнях не зазначено документів на підставі яких було встановлено особу свідка, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки пояснення свідка щодо обставин події правопорушення узгоджуються з іншими матеріалами справи в своїй сукупності.

Так, вищевказані пояснення узгоджуються із рапортом старшого інспектора Первомайського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, в якому зазначено, що 13 вересня 2023 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за №7406 від 13 вересня 2023 року як порушення Правил дорожнього руху. В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено наступне: 13 вересня 2023 року о 15 год. 31 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 13 вересня 2023 року о 15 год. 31 хв. за адресою Первомайський район, с.Бандурка, вулиця Центральна, будинок №40, Бандурський Олійноекстракційний завод, на територію якого заїхав транспортний засіб DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого, знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Заявник ОСОБА_2 . Також в рапорті зазначено: Подія 102 №105423263, дата скоєння 13 вересня 2023 року 15 год. 31 хв., ввів повідомлення оператор 102 13 вересня 2023 року о 15:31:59. А тому, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції не мав підстав ставити пояснення такого свідка під сумнів.

Окрім того, апеляційний суд відхиляє аргументи захисника, наведені в судовому засіданні апеляційної інстанції, стосовно того, що показання поліцейського є неналежним доказом у справі, оскільки факт порушення, а саме відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння зафіксовано за допомогою технічних засобів відеозапису, що відповідає положенням ч.2 ст.266 КУпАП.

За такого, при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків міськрайонний суд правильно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, які об`єктивно підтверджено відеозаписом, наданим поліцейськими, що у відповідності до положень ст.251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Також, як зазначалось вище, відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Оскільки сам факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то апеляційний суд вважає, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що міськрайонний суд правильно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст.251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, а також, що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Письмові докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 , а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст.33 КУпАП.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова міськрайонного суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Лобікова Дмитра Валентиновича залишити без задоволення.

Постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Серебрякова