н/п 3/490/4064/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2024 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Демінська О.І., розглянувши матеріали, які надійшли з МРУП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Миколаєва, громадянку України, працюючої на посаді прибиральника службових приміщень Миколаївської гімназії № 39 ім. Ю.І. Макарова, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Як викладено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 147645 від 15.11.2024 року, 07.11.2024 року о 17:40 год. за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 приділила не достатньо уваги вихованню своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , 2015 року народження, внаслідок чого 07.11.2024 року після завершення учбового процесу ОСОБА_1 залишила свою малолітню доньку ОСОБА_2 в приміщенні гімназії № 39 м.Миколаєва, після чого дитина була направлена в супроводі поліцейських до лікувальної установи. Таким чином ухилилась від виконання передбачених ч.1, 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» обов`язків щодо необхідності піклування про дитину, її фізичний розвиток.

Викладені дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та письмові пояснення, в яких вказала, що 07.11.2024 року вона знаходилась на своєму робочому місці, доньку зі школи повинен був забрати її батько, проте останній вжив спиртні напої та не забрав доньку ОСОБА_2 вчасно. Про те, що доньку зі школи батько не забрав ОСОБА_1 дізнались лише ввечері, повернувшись з роботи. Зателефонувавши в поліцію ОСОБА_1 дізналась, що її донька перебуває у відділку поліції, по приїзду до відділку поліції ОСОБА_1 повідомили, що її дитину передали у службу по справам дітей.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

З аналізу наведеної вище норми слідує, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, то такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених законом. При цьому у справі протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще й як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою поліції справи про адміністративне правопорушення, тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

З огляду на те, що зазначена норма закону, порушення якої ставиться в провину ОСОБА_1 , є бланкетною, то при розгляді цієї справі необхідно з`ясовувати, серед іншого, чи порушила норму спеціального закону особа, якщо так, то яку і в чому полягає суть цих порушень, із відповідним закріпленням вказаних норм, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду першої інстанції.

Об`єктом вказаного вище правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які, зокрема, регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто, відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.1998 року у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно саме неповнолітніх дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких обов`язків, батьків мають притягувати до відповідальності згідно з ч. 1 ст. 184 КУпАП (зокрема, про обов`язки, які щодо дітей повинні виконувати батьки, йдеться в ст. ст. 150, 180 СК України та ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частиною 6 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Належна конкретизація та кваліфікація вищевказаних норм Закону України «Про охорону дитинства», які б порушила ОСОБА_1 відносно своєї неповнолітньої дитини, що призвело б до настання наслідків та існування обставин, про які вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутня.

У протоколі не зазначено про те, які ж саме обовязки було порушено ОСОБА_1 , внаслідок яких

Причинно-наслідковий звязок між порушенням, як про це вказується у протоколі, вимог ч.ч.1,6 ст.12 ЗУ "Про охорону дитинства" матеріалами справи не підтверджений.

Сам по собі той факт, що ОСОБА_2 07.11.2024 р. після завершення учбового процесу ОСОБА_1 залишилася в приміщенні гімназії № 39 м.Миколаєва. (у протоколі взагалі не зазначено в якій час відбувалися ці події), не свідчить про те, що її мати ОСОБА_1 , яка в цей час перебувала на роботі, не приділила достатньо уваги вихованню своєї неповнолітньої доньки, ухилившись таким чином від виконання передбачених ч.ч.1, 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» обов`язків щодо необхідності піклування про дитину, її фізичний розвиток.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

З урахуванням наведеного, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, підлягає закриттю, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 283-285 КУпАП, суддя - П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 147645 від 15.11.2024 року, закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районного суд м. Миколаєва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.І. Демінська