ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Марчук В.Т., за участі секретаря судового засідання Костюк Л.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Рясного В. Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 січня 2024 року,-

У С Т А Н О В И В:

Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 січня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Визначено вважати ОСОБА_1 позбавленим права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Стягнуто із ОСОБА_1 536 гривень 80 коп. судового збору в дохід держави.

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 09 грудня 2023 року о 05 год. 58 хв. в с. Мамаївці, Чернівецького району по вул. Шевченка, 152, керував транспортним засобом Опель Астра, д. н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки т/з за допомогою пристрою Alcotest Drager 6820. Результат позитивний - 0,26 проміле.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил Дорожнього руху України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провадження №33/822/79/24 Головуючий у І інстанції: Скорейко В. В.

Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Марчук В. Т.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 січня 2024 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Пропуск строку мотивує тим, що постанова суду першої інстанції була винесена без його участі та не була надіслана на його адресу проживання. Про існування такої постанови він дізнався лише 15 січня 2024 року, у зв`язку з чим негайно звернувся до адвоката.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що Аналізатор дозволяється використовувати при навколишній температурі від -5 до +500С відносна похибка становитиме +- 20%, а при діапазоні температури від +25 до +350С відносна похибка становитиме +- 15%.

Зазначає, що особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП лише у разі встановлення за допомогою технічних засобів щонайменше 0,2 проміле алкоголю саме в крові, а не у подиху повітрі, що видихається людиною.

Зауважує, що національним законодавством не передбачено максимального рівня вмісту алкоголю у крові та у повітрі, що видихається, у зв`язку з чим просить застосувати положення Віденської Конвенції про дорожній рух, оскільки рівень алкоголю у крові ОСОБА_1 , який було встановлено, є нижчим за допустиму названою Конвенцією норму.

Вказує, що матеріали справи не містять відеодоказів ознак алкогольного сп`яніння в апелянта.

Посилається на те, що суддя належним чином не дослідив докази та здійснив судовий розгляд в спрощеному порядку, що є недопустимим.

Зауважує, що з боку працівників поліції був вчинений психологічний тиск, внаслідок чого його ( ОСОБА_1 ) було дискредитовано та введено в оману.

Звертає увагу на те, що в матеріалах справи не вказано модель та номер засобу, яким велася відеофіксація.

Вказує, що працівники поліції не роз`яснили йому права та обов`язки.

Посилається на те, що працівниками поліції не було доставлено його в медичний заклад з метою проходження додаткового тесту на стан алкогольного сп`яніння.

Зауважує, що працівники поліції не позбавили його права користування транспортним засобом та не відсторонили від керування автомобілем.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Рясного В. Д., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, зокрема особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні відомості про належне повідомлення судом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про час та місце розгляду справи.

Судовий розгляд 04 січня 2024 року був здійснений за відсутності апелянта, дані про отримання ним копії постанови у справі відсутні.

Крім того, доводи апелянта, що про наявність судового рішення він дізнався 15 січня 2024 року, після оприлюднення судового рішення на сайті ЄДРСР, не спростовані наявними у справі доказами. Отже, строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущений із поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААД № 631671 від 09 грудня 2023 року (а.с. 1), ОСОБА_1 09 грудня 2023 року о 05 год. 58 хв. в с. Мамаївці, Чернівецького району по вул. Шевченка, 152, керував транспортним засобом Опель Астра, д. н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився встановленому законом порядку на місці зупинки т/з за допомогою пристрою Alcotest Drager 6820. Результат позитивний - 0,26 проміле.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил Дорожнього руху України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Будь-яких заперечень про зміст протоколу ОСОБА_1 не зазначено.

Підстав вважати, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення є незаконним і складений безпідставно, як апелянт вказує в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2) апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння 0,26 проміле. З результатом огляду ОСОБА_1 погодився, зауважень не зазначав, що засвідчено його власноручним підписом.

Відповідно до результату огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціального технічного засобу газоаналізатору «Драгер» (а.с. 6) у ОСОБА_1 встановлена наявність алкогольного сп`яніння у 0,26 проміле.

Відповідно до п. п. 2, 3 Розділу ІІ інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція) - огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З вищевказаного слідує, що поліцейський зобов`язаний запропонувати водію транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, провести такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я.

Пунктом 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

З матеріалів справи та досліджених відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням приладу «Драгер». Незгоди щодо результату огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не висловлював.

За вищевказаних обставин у співробітників патрульної поліції не було підстав щодо вжиття заходів для проведення огляду ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині судом відхиляються.

Доводи апеляційної скарги про те, що складений стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про відеофіксацію є безпідставними, оскільки працівником поліції повідомлено водія ОСОБА_1 про здійснення відеофіксації подій і у протоколі про адміністративне правопорушення вказано номера бодікамер, на які здійснювалась відеофіксація (№476068, 470152).

Апеляційні доводи про те, що при оформленні стосовно ОСОБА_1 адміністративних матеріалів поліцейські не роз`яснили йому права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, також є безпідставними, оскільки згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 були роз`ясненні його права, що останній засвідчив своїм підписом у відповідній графі цього протоколу.

Вищевказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні відеозаписами.

Вказівка апеляційної скарги про упереджене ставлення працівників поліції до ОСОБА_1 , апеляційний суд відхиляє, оскільки з відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що останні спокійно виконували свої професійні обов`язки, ОСОБА_1 спокійно спілкувався з працівниками поліції, з усім погоджувався та нікуди не поспішав.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги в частині того, що матеріали справи не містять відеодоказів перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд розцінює як обраний спосіб самозахисту та намагання уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що результати огляду є недійсними, оскільки газоаналізатор Драгер вимірює вміст алкоголю у повітрі, що видихається, а не вміст алкоголю в крові, є безпідставними, оскільки за своїм технічним призначенням Драгер вимірює кількість парів спирту в повітрі, що видихається і перераховує їх на кількість алкоголю в крові.

Що стосується доводів апелянта про те, що національним законодавством не передбачено максимального рівня вмісту алкоголю у крові та у повітрі, що видихається, у зв`язку з чим просить застосувати положення Віденської Конвенції про дорожній рух та закрити провадження по даній справі, оскільки рівень алкоголю у крові водія, який було встановлено, є нижчим за допустиму названою Конвенцією норму, то апеляційний суд зауважує наступне.

У статті 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01 травня 1971 року, міститься норма про те, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках - в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

У даному випадку вказана норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким, на думку авторів конвенції, настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25‰ у повітрі, що видихається, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у крові - 0,2 ‰.

Відповідно до п. 7 р. ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Згідно із вказаною вище роздруківкою результату огляду за допомогою алкотестеру Drager № 6820 від 09 грудня 2023 року результат огляду ОСОБА_1 становить 0.26 ‰.

Як встановлено з офіційного інтернет-сайту компанії Saturn® Data International, яка є офіційним представником концерну Drager та дистриб`ютором професійних технічних засобів алко- та наркодіагностики Drager в Україні (http:// https://www.saturn-data.com/ukr/products/631/0/903/), прилад Drager Alcotest 6820 (саме за допомогою якого 09 грудня 2023 року проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння), має похибку в робочих умовах для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі: абсолютна похибка (Д): ± 0,02 мг/л у діапазоні від 0 до 0,2 мг/л, відносна похибка (д): ± 10 % у діапазоні понад 0,2 мг/л; для масової концентрації алкоголю в крові: абсолютна похибка (Д): ± 0,04 ‰ у діапазоні від 0 до 0,4 ‰; відносна похибка (д): ± 10 % у діапазоні понад 0,4 ‰.

Показники тестування водія ОСОБА_1 можуть знаходитись в межах від 0,22 проміле до 0,3 проміле, що в будь-якому випадку є станом алкогольного сп`яніння.

Отже, результат огляду 0.26 ‰ свідчить про перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий результат не є в межах похибки, не може визнаватися малозначним порушенням, а тягне за собою наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене доводи апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду.

Необґрунтованими є доводи в судовому засіданні захисника Рясного В. Д. про те, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки вони спростовуються поясненням самого ОСОБА_1 , переглянутими відеозаписами та постановою про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, яку ОСОБА_1 не оскаржував у встановленому законом порядку.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 таких доводів не виклав, а відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Інші доводи апелянта не дають підстав для скасування судового рішення та не спростовують висновків суду про винуватість ОСОБА_1 .

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Чернівецький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Т. Марчук