Житомирський апеляційний суд
Справа №293/1023/24 Головуючий у 1-й інст. Проценко Л. Й.
Номер провадження №33/4805/1543/24
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Шпонарського Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Шпонарського Євгена Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2024 року, про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно постанови судді місцевого суду, ОСОБА_1 30 червня 2024 року о 09-11 год в селищі Черняхів по вул. Житомирській, 19 а керував транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та тремтіння рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на нагрудний відеореєстратор поліцейського, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Шпонарський Є.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що за кермом транспортного засобу перебувала дружина ОСОБА_1 , а адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП складені на останнього за домовленістю із працівниками поліції з метою заспокоїти дружину та допомогти уникнути відповідальності, у допиті якої суддя районного суду безпідставно відмовив. Доказів протилежного відеоматеріали не містять. Вказує, що відеозапис є неповним та не може бути належним доказом. Крім того, надані у протоколі ОСОБА_1 пояснення продиктовані йому працівником поліції, а складення протоколу відбулось за 44 хв після зупинки транспортного засобу. Покази свідка працівника поліції необґрунтовано взяті до уваги, у зв`язку з його зацікавленістю у вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника - адвоката Шпонарського Є.В., які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 807513 від 30 червня 2024 року; копією постанови серії ЕНА №2507162 від 30 червня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо ОСОБА_1 ; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу до Черняхівського ТМО з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 червня 2024 року; розпискою про роз`яснення прав та обов`язків; розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан алкогольного сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу; довідкою поліцейського СРПП відділу поліцейської діяльності №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області сержанта поліції Карини Соловйової про те, що ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 видано 04 липня 2000 року; відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

Так, із вказаного відеозапису з нагрудних портативних камер працівників поліції вбачається, що 30 червня 2024 року біля службового автомобіля працівників поліції поліцейський попереджає ОСОБА_1 про ведення відеофіксації, встановлює особу водія, роз`яснює причину зупинки транспортного засобу невикористання ОСОБА_1 ременів безпеки за кермом автомобіля. Вказавши на різкий запах алкоголю у водія, працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу газоаналізатора Драгер чи у медичному закладі, ОСОБА_1 категорично та однозначно відмовився. Водію роз`ясненні наслідки такої відмови, у вигляді складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП і постанови за ч. 5 ст. 121 КУпАП та роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Складені адміністративні матеріали надані ОСОБА_1 на ознайомлення, які він підписав без примусу та будь-яких заперечень. Від керування транспортним засобом відсторонений.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який у повному обсязі узгоджується з наданим відеозаписом, а доводи апеляційної скарги у цій частині суд вважає необґрунтованими та розцінює як намагання скаржника уникнути притягнення до адміністративної відповідальності.

Наданий відеозапис апеляційний суд визнає відповідним п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапиису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026, оскільки за допомогою останнього можна відтворити обставини, за яких патрульні, після виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, у відповідності до встановленого законом порядку, пропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився від огляду на місці зупинки автомобіля та в медичному закладі, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження захисника, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом опосередковано спростовуються відеозаписами. Так, жодних заперечень чи пояснень щодо перебування за кермом його автомобіля іншої особи від скаржника не надходило, натомість зміст усіх складених адміністративних матеріалів щодо нього ОСОБА_1 погодив своїм підписом без будь-якого тиску, у поясненнях у протоколі зазначив, що більше такого не повториться. При цьому, ОСОБА_1 протягом усього часу відеофіксації подій жодного разу, навіть опосередковано, не заперечував дій поліцейських, того що керував автомобілем, як і правомірність зупинки, за що ОСОБА_1 додатково притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення вимог ПДР під час керування транспортним засобом за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Дана постанова є чинною, ніким не оскаржувалась.

Доводи апеляційної скарги стосовно неправомірних дій працівників поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП, які полягали у попередній змові ОСОБА_2 із поліцейськими щодо умисної заміни суб`єкта притягнення до адміністративної відповідальності на іншу особу, судом не приймаються, як не підтверджені доказами. Відомостей щодо оскарження неправомірних дій працівників поліції, порушення кримінального провадження за фактом фальсифікації матеріалів цієї справи або проведення службової перевірки скаржником не надано, а викладені адвокатом у апеляційній скарзі обставини не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи.

Таким чином наведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду був причиною складання протоколу про адміністративне правопорушення за п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Шпонарського Євгена Вікторовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь