ПОСТАНОВА

іменем України

23.12.2024 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, який отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

01.12.2024 о 14:40 годині водій ОСОБА_1 у місті Дніпрі по вул. Вадима Жукова, 4 керував транспортним засобом «ВАЗ 21099», н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло. Водій не пройшов огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі КЗ «ОМПУЗЛ» ДОР протягом двох годин, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, був сповіщений про дату, час і місце судового розгляду справи судовими повістками, які направлялися поштою, а також через офіційний веб-сайт «Судова влада України», в тому числі SMS-повідомленням, яке доставлено адресату о 12:25 годині 18.12.2024.

Таким чином, судом прийнято вичерпні заходи для повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і висловити своє відношення до складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 до суду, слід зазначити, що статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За вказаних обставин, з метою дотримання строку розгляду справи та, враховуючи, що ОСОБА_1 був своєчасно сповіщений про дату, час і місце розгляду справи, але не з`явився в судове засідання без поважних причин і від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи, визнано можливим розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП, враховуючи і приписи ч. 2 ст. 268 КУпАП, з яких слідує, що при розгляді справ, передбачених ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 186367 від 01.12.2024, зі змістом якого водій ОСОБА_1 ознайомлений, проте відмовився його підписувати та отримувати другий його примірник;

- направленням на огляд водія ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 01.12.2024;

- відеозаписом з бодікамери поліцейського, з якого слідує, що водій ОСОБА_1 , яким мав явну ознаку наркотичного сп`яніння: звужені зіниці, які не реагують на світло, на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я спочатку погодився. ОСОБА_1 роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Працівник поліції о 14:53 годині повідомив ОСОБА_1 про необхідність пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, роз`яснив, що на проходження огляду є 2 години, протягом яких працівники поліції разом із водієм ОСОБА_1 повинні прибути до закладу охорони здоров`я, де водій пройде огляд на стан сп`яніння. Проте ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння протягом 2 годин не пройшов, залишаючись на місті зупинки автомобіля та вів бесіду з працівниками поліції біля автомобіля, зміст якої зводиться до безпідставного затягування часу та ухилення від огляду на стан сп`яніння. Далі поліцейський роз`яснив водію, що відносно нього буде складено протокол за ч. 2 ст. 130 КУпАП та почав складати протокол. Під час складання протоколу о 16:56 годині водій ОСОБА_1 почав наполягати, щоб його все ж таки відвезли до лікарні для проходження огляду, проте працівниками поліції було роз`яснено водію, що оскільки він протягом 2 годин огляд на стан сп`яніння не пройшов, у відношенні нього складено протокол про адміністративне правопорушення.

Надаючи оцінку діям і поясненням водія ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу під його керуванням, слід виходити з того, що відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водію ОСОБА_1 були чітко і ясно роз`яснені положення ч. 4 ст. 266 КУпАП та п. 9 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015, про те, що огляд на стан сп`яніння водій повинен пройти не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Проте водій ОСОБА_1 безпідставно порушив ч. 4 ст. 266 КУпАП та п. 9 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 та не прйшов огляд на стан сп`яніння протягом двох годин після зупинки транспортного засобу під його керуванням та виявлення у нього ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку із чим ОСОБА_1 умисно порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

У той же час слід зауважити, що відповідно до ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N 7460/03), беручи до уваги, що ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає можливість накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Враховуючи, що ЄСПЛ поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається з дотриманням стандартів ЄСПЛ, притаманних кримінальному провадженню, де з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється провадження.

Так, уповноважена посадова особа Національної поліції склала у відношенні ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Проте висновок посадової особи Національної поліції щодо наявності в діях ОСОБА_1 кваліфікуючої ознаки, передбаченої ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме: «Ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті» свого підтвердження долученими до справи доказами не знайшло.

Зокрема, згідно картки обліку адміністративних правопорушень слідує, що ОСОБА_1 , начебто, притягнутий Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол серії ААД № 691915 від 03.03.2024).

Проте, відповідна копія постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 130 КУпАП до справи працівниками поліції не долучалась.

У відповідності до інформації, яка міститься на офіційному сайті «Судова влада України», відсутні постанови суддів про накладення ОСОБА_1 адміністративних стягнень за будь-якими частинами статті 130 КУпАП.

Перевіряючи інформацію з картки обліку адміністративних правопорушень, яку склав патрульний поліцейський Кучеренко, щодо наявності постанови судді даного суду за ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 суддею 17.12.2024 здійснено запит на ім`я голови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська щодо надання належним чином завірених копій постанов суддів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

20.12.2024 отримана відповідь за підписом голови суду про те, що за наслідком перевірки електронних реєстрів автоматизованої системи документообігу суду «Д-3» справа відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП в Амур-Нижньодніпровському районному суді міста Дніпропетровська не перебуває.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, працівники поліції безпідставно кваліфікували дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки докази повторного вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутні.

Відповідно станом на 01.12.2024 водій ОСОБА_1 був особою, яка вперше вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, в його діях відсутня кваліфікуюча ознака адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, як «ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті».

За таких обставин, оскільки 01.12.2024 ОСОБА_1 вперше вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому його дій повинні бути вірно кваліфіковані саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

При цьому перекваліфікація дій ОСОБА_1 в межах однієї статті, тобто з ч. 2 на ч. 1 ст. 130 КУпАП, не погіршує його становище.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке посягає на безпеку дорожнього руху, дані про особу ОСОБА_2 , який не працює, отримував посвідчення водія, ступінь його вини, приймаючи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність, вважаю за необхідне накласти йому адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Накласти ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік

Стягнути на підставі ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 вимоги ч. 1 ст. 307 КУпАП про те, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Попередити ОСОБА_1 , що у разі несплати ним штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 КУпАП перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Суддя: В.О.Лисенко