ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 197/706/24
Провадження № 3/210/2013/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 грудня 2024 року

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкіна О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Полку Патрульної Поліції Управління Патрульної Поліції в м. Кривому Розі ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини встановлені судом

В провадженні судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкіної О.В. перебуває протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП. Підсудність справи визначена постановою Дніпровського апеляційного суду.

Згідно із протоколом серії ААД №490792 від 02 липня 2024 року, 02 липня 2024 року о 09 год. 42 хв. автомобільна дорога смт Широке - село Шестерня Широківського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 рухався на транспортному засобі марки Ford Ranger н.з. НОМЕР_1 під час обгону авто ВАЗ210990 н.з. НОМЕР_2 не врахував дорожню обстановку не дотримався безпечнго бокового інтервалу, що призвело до зіткнення. В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення водію ОСОБА_1 інкримінується порушення підпункту 13.3 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП.

Аргументи сторін

Під час судового розгляду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину не визнав. Зазначив, що рухався на транспортному засобі марки Ford Ranger н.з. НОМЕР_1 та здійснював обгін автомобілю ВАЗ210990 н.з. НОМЕР_2 , завчасно включив сигнал повороту, виїхав на зустрічну смугу, і в час, коли транспортні засоби порівнялися, другий водії (водій автомобіль ВАЗ) різко почав виїжджати в його сторону, та відбувся контакт транспортних засобів. Він змушений був здійснити різні маневри для уникнення зіткнення. Вважає, що саме з вини водія ОСОБА_2 сталося ДТП, і його дії неправильно кваліфіковані патрульними, які оформлювали матеріал. Просить призначити у справі експертизу, оскільки він не порушував ПДР, а винним в ДТП є другий учасник.

Другий учасник дорожньо-транспортної пригоди - водій ОСОБА_2 , - повідомив суду, що рухався у своїй полосі, оминаючи вибоїни, зі швидкістю 80 км на годину. Пікап Ford Ranger здійснював обгін його авто зі швидкістю понад 150 км на годину, та під час здійснення маневру "обгін", почав зміщатися в його сторону, транспортні засоби зазнали контакту. Вважає, що в ДТП винен саме ОСОБА_1 . Крім того, просив врахувати, що авто Ford Ranger має великі габарити.

Письмові пояснення обох учасників ДТП залучені до матеріалів справи.

Матеріали справи також містять письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , надані ними працівникам поліції.

Крім того, до справи долучено копію протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП за цим же фактом ДТП.

Тобто, при оформлені матеріалів ДТП , працівники поліції дійшли до висновку, що обидва водії порушили правила дорожнього руху.

За клопотанням сторін призначено судово-автотехнічну експертизу.

Після проведення експертизи учасники дТП в судове засідання не з"явилися,, хоча повідомлені належним чином. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до висновків судової експертизи в даній дорожній обстановці, водій ОСОБА_1 , виявивши зміну напрямку руху автомобіля ВАЗ 210990 (р.н. НОМЕР_2 ) повинен був оцінити зміну дорожньої обстановки як небезпеку для руху та негайно вжити заходи щодо зниження швидкості керованого автомобіля аж до його зупинки. Наведений порядок дій передбачено вимогами п.12.3 ПДР. Також, водій ОСОБА_1 , здійснюючи рух на автомобілі Ford Ranger (р.н. НОМЕР_1 ) повинен був рухатись зі швидкістю не більше ніж 90 км/год та впевнитись, що маневр обгону від його початку до кінця буде безпечним та він своїми діями не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам дорожнього руху. Наведений порядок дій передбачено вимогами п.10.1, 12.6г, 12.9б ПДР.

Крім того, відповідно до висновку експерта, водій ОСОБА_2 , перед зміною напрямку руху повинен був впевнитись, що цей маневр буде безпечним та він своїми діями не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам дорожнього руху. Наведений порядок дій передбачено вимогами п.10.1 ПДР.

Також експертом зазначено, що водій ОСОБА_2 виявивши зміну напрямку руху Ford Ranger (р.н. НОМЕР_1 ) в бік смуги руху керованого автомобіля ВАЗ 210990 (р.н. НОМЕР_2 ) повинен був оцінити його як небезпеку руху та негайно вжити заходів щодо зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, що узгоджується з пунктом 12.3. ПДР.

У заданих дорожніх умовах маневр обгону водію ОСОБА_1 не був заборонений.

На інші поставлені питання відповісти експерту не надається можливим з причин відсутності відповідних вихідних даних.

Мотиви та висновки суду

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Згідно з п. 2.3б ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до положень пункту 10.1 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Крім того, відповідно до положень пункту 12.1 Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Вимогами пунктів, які ставлять у провину ОСОБА_1 , передбачено, зокрема пунктом13.3 ПДР України.

Пункт 13.3 Правил дорожнього руху (ПДР) України стосується обгону та маневрування на дорогах. Зокрема п. 13.3. Обгін забороняється:

- на перехрестях, крім випадків, коли рух на них здійснюється по головній дорозі або коли дозволено рух у відповідності з сигналами регулювальника;

- на залізничних переїздах і ближче ніж за 100 метрів перед ними;

- на пішохідних переходах;

- на дорогах з обмеженою оглядовістю та в інших небезпечних місцях;

- на ділянках доріг, де встановлені відповідні дорожні знаки, що забороняють обгін.

Цей пункт спрямований на забезпечення безпеки дорожнього руху, запобігання аварійним ситуаціям на небезпечних ділянках дороги.

Встановлено, що 02 липня 2024 року о 09 год. 42 хв. автомобільна дорога смт Широке - село Шестерня Широківського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 рухався на транспортному засобі марки Ford Ranger н.з. НОМЕР_1 під час обгону авто ВАЗ210990 н.з. НОМЕР_2 не врахував дорожню обстановку не дотримався безпечнго бокового інтервалу, що призвело до зіткнення. В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

При цьому, Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Із наявних у матеріалах справи пояснень водія ОСОБА_1 встановлено, що під час обгону ним транспортного засобу ВАЗ 210990, останній зробив маневр з перестроювання ліворуч, в результаті чого відбулося зіткнення.

За поясненнями водія ОСОБА_2 , останній рухався у правій полосі увімкнув покажчик лівого повороту, щоб об`їхати ями, у цей час автомобіль Ford Ranger здійнив зіткнення з його автомобілем.

Із висновку експерта №СЕ-19/104-24/42216-ІТ від 15 листопада 2024 року, що в даній дорожній обстановці технічна можливість уникнення даної дорожньо-транспортної пригоди з боку водія автомобіля Ford Ranger ОСОБА_1 полягала в дотриманні Правил маневрування, визначених вимогами п.12.3, 10.1, 12.6г, 12.9б Правил дорожнього руху.

Також з висновку встановлено, що водій ОСОБА_2 , виявивши зміну руху транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності з пунктами 12.3 та 10.1 ПДР України.

За змістом п.4 ч.1 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом №1395 від 07.11.2015 року Міністерства внутрішніх справ України (далі - «Інструкція») п.4 ч.1 Розділу ІІ.

Розділом ІХ Інструкції зазначені Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, зокрема у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються схема місця ДТП .

На схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі об`єкти, зокрема: сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям.

В обов`язковому порядку на схемі місця ДТП заповнюється таблиця дорожніх умов та зазначаються назви об`єктів, зображених на схемі.

Як вбачається зі схеми ДТП, долученої до матеріалів, на ній відображено сліди гальмівного шляху коліс транспортних засобів та їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу.

Гальмівний шлях це відстань, яку проходить автомобіль з моменту натискання водієм на педаль гальма до повної зупинки, який розраховується за формулою: Так, гальмівний шлях транспортного засобу Ford Ranger під керуванням ОСОБА_1 від місця зіткнення становить по заднім колесам 32,5 метри, по переднім - 36 метрів, а транспортного засобу ВАЗ, під керуванням ОСОБА_2 - 23 метри та 26 метрів відповідно.

Тобто, після зіткнення транспортний засіб Ford Ranger подолав більшу відстань, що свідчить про те, що водій ОСОБА_1 рухався з більш значною швидкістю , аніж водій ОСОБА_2 . Зі схеми ДТП та матеріалів справи також встановлено, що транспортний засіб Ford Ranger отримав механічні пошкодження злівого боку - ліве дзеркало заднього виду, а транспортний засіб ВАЗ - зправа - праве передне крило. Крім того габарати транспортного засобу транспортний засіб Ford Ranger значно більші, аніж габарити транспортного засобу ВАЗ.

Математичним підрахунком можна встановити мінімальну відстань між автомобілями, за якої при виявленні небезпеки для руху приводиться гальмівна система в дію і за умов дотримання якої ДТП не відбудеться. Так, ОСОБА_1 показав у своїх поясненнях, що спочатку не обганяв автомобіль ВАЗ, бо дорога мала завиток, а потім прискорився і почав обгін, в цей час ВАЗ з невідомих причин почав зміщатися в його сторону. Також зазначив, що рухався він зі швидкістю 75 км/год а водій ВАЗ - зі швидкістю 55 км/год.

Згідно формули визначення мінімальної відстані у момент виявлення небезпеки, необхідної для уникнення ДТП, і з врахуванням часу для приведення гальмівної системи в дію, виходячи з показів ОСОБА_1 щодо швидкості руху, встановлено, що при відстані між автомобілями більше 33 м. ДТП би не відбулось.

S=(t1+t2) х Va:3,6 , t1- нормативний час реакції водія;

t2- час закінчення спрацювання гальмівного приводу; V - швидкість руху

S = (1,4+0,2)х 75:3,6; S= 1,6х20,83=33,33 (метри).

Оскільки ДТП відбулось, то відстань між автомобілями в момент, коли водій ОСОБА_1 , який розпочав маневр обгону, побачив що автомобіль (ВАЗ під керування ОСОБА_5 ), який рухався попереду почав змінювати свй рух, була менше аніж 33 метрів, а швидкість руху більше, ніж та, на яку вказуй водій ОСОБА_6 , щоу свою чергу узгоджується із даними зі схеми ДТП про гальмівний шлях його автомобіля (36 метрів після зіткненя) .

За загальним правилом дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно п. 2.3б ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 12.1 ПДР України визначений обов`язок водія вибору в установлених межах безпечної швидкості руху необхідної для постійного контролю руху транспортного засобу та безпечного ним керування. Вибір такої швидкості руху водієм повинен проводитись із урахуванням дорожньої обстановки, особливостей вантажу і стану транспортного засобу.

Аналіз цієї правової норми указує на те, що законодавцем не визначено конкретної швидкості, яку повинен дотримуватись водій у відповідній дорожній ситуації. Визначення такої швидкості віднесено до компетенції водія за необхідності урахування ним обставин, визначених у п. 12.1 ПДР України для досягнення тих цілей, які передбачені тим же пунктом.

Суд вважає, що поняттям «безпечне керування транспортним засобом» охоплюється необхідність вчинення водієм усього комплексу дії, пов`язаних із керуванням автомобілем для запобігання негативних наслідків у вигляді наїзду на людей, перешкоди, зіткнення автомобілів тощо, у тому числі і можливості зупинки автомобіля у випадку виникнення обставин які вимушують водія вчинити такі дій. До цих обставин відноситься і раптова зупинка транспортного транспорту, що рухається попереду.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується порушення пункту 13.3 ПДР України, яким передбачений обов`язок водія дотримуватися безпечного інтервалу під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Поняття «безпечний інтервал» визначене у п. 1.10 ПДР України. Відповідно до цієї правової норми «безпечний інтервал» - відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Системний аналіз положень п. 12.1 та п. 13.3 ПДР України у поєднанні останнього із п. 1.10 ПДР України дає підстави стверджувати, що на водія під час здійснення обгону чи випередження покладається обов`язок вибору такої швидкості руху та дотримання безпечного інтервалу до автомобіля який рухається праворуч, які забезпечують можливість уникнення зіткнення із цим автомобілем у випадку його раптового гальмування або вимушеної зміни руху.

При цьому, законодавцем не зроблено жодних виключень із даних правил, пов`язаних із конкретними діями водія транспортного засобу, який здійснює обгін чи випередження, чи рухається позаду, у тому числі і у зв`язку із оглядом ним дорожньої обстановки, з`ясування дій інших учасників дорожнього руху, прийняття рішення про вчинення тих або інших дій, пов`язаних із керуванням транспортним засобом, тощо.

У ході розгляду справи судом встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 зіткнувся із автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду нього у своїй смузі руху та який водій ОСОБА_1 вирішив обігнати в певний момент...

Наведене вказує на недотримання ОСОБА_1 вимог ПДР України щодо дотримання безпечного інтервалу та вибору швидкості руху під час обгону (випередження), тобто порушення вимог п. 13.3 ПДР України. У зв`язку із тим, що дане порушення вимог ПДР України призвело до зіткнення та наступного пошкодження транспортних засобів, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.

Факт механічних пошкоджень обох автомобілів підтверджується схемою місця ДТП, яка була погоджена і підписана обома водіями - учасниками ДТП без будь-яких зауважень.

При цьому суд вважає, що для вирішення питання про наявність у діях ОСОБА_1 порушень вимог п. 13.3 ПДР України не перебуває у залежності від тої обставини як рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_2 в момент зіткнення автомобілі та чи було здійснене його раптове гальмування, вимушена зміна руху.

Суд звертає увагу і на те, що положеннями ПДР України, зокрема п. 13.3 ПДР України не зазначається будь-яких застережень щодо дій водія транспортного засобу, який рухається з лівої смуги руху (на зустрічній смузі руху) пов`язаних із оцінкою ним дорожньої обстановки, з`ясування дій інших учасників дорожнього руху, прийняття рішення про вчинення тих або інших дій, пов`язаних із керуванням транспортним засобом, оскільки боковий інтервал до транспортного засобу, який рухається в правій смузі руху, та швидкість руху (виконання маневру обгону випередження) повинні бути такими , які б надавали можливість водію безпечно вчинити зазначені дії із урахуванням можливості попередити зіткнення транспортних засобів у випадку раптового гальмування автомобіля чи вимушеної зміни положення автомобіля, який рухається праворуч.

Суд також звертає увагу на те, що зібраними у справі доказами підтверджується не виконання водієм ОСОБА_1 , вимог п.п. 13.1 ПДР України, щодо обрання ним безпечної швидкості та бокового інтервалу щоб мати змогу зупинити автомобіль у межах обраної дистанції у разі виникнення небезпеки (у тому числі непередбаченого маневру транспортного засобу, що рухався по своїй смузі у крайній правій смузі) і що при виконанні вимог вказаних пунктів Правил він міг технічно запобігти ДТП аварійним гальмуванням.

Дії ОСОБА_1 знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією даної пригоди та наслідками у вигляді механічних пошкоджень транспортних засобів, та в її діях вбачаються ознаки порушення вимог п. 13.3 ПДР України, що свідчить про наявність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Висновок експерта, схема ДТП, фото з місця ДТП, пояснення учасників дорожньої пригоди, протокол про адміністративне правопорушення в своїй сукупності, є належними доказами, узгоджуються з висновком експерта, тому суд дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, і його необхідно визнати винним в скоєній дорожній пригоді.

Суд вважає, що сукупність наявних у справі доказів поза розумним сумнівом підтверджують обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо доведення факту порушення ОСОБА_1 пунктів Правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди.

Ураховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому його слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, враховуючи, що адміністративне правопорушення було вчинено 02 липня 2024 року, на момент розгляду справи сплинув тримісячний термін, встановлений для притягнення особи до адміністративної відповідальності, тому наявні підстави для закриття провадження, що передбачено п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 34, 35, 38, 40-1, 41, 163-2, 245, 247, 280, 283 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (код бюджетної класифікації 24060300) витрати за проведення судово-автотехнічної експертизи у розмірі 4775,40грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя: О. В. Чайкіна