Справа № 157/1438/24
Провадження №3/157/849/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року місто Камінь-Каширський

Суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області Антонюк О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , фізична особа-підприємець,

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП України),

в с т а н о в и в :

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 966833 від 19 серпня 2024 року зазначається, що ОСОБА_1 близько 20 год 00 хв 19 серпня 2024 року, знаходячись у складському приміщенні магазину ФОП ОСОБА_1 , що розташований по АДРЕСА_2 , здійснювала реалізацію та зберігання алкогольної продукції не маючи ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, чим порушила ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КпАП України.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, причину неявки не повідомила і заяву про відкладення розгляду справи не подала.

З урахуванням вищезазначеного, доходжу висновку про можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 1 ст. 164 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення полягає у здійсненні господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, або здійсненні господарської діяльності без одержання ліцензії, якщо така діяльність підлягає ліцензуванню відповідно до закону, а також здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, або без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Відповідно до статі 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Згідно зі ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Частиною 2 ст. 50 ЦК України встановлено, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Отже, обов`язковою умовою здійснення підприємницької діяльності є державна реєстрація суб`єкта господарювання.

Статтею 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» встановлено, що державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Обов`язковою ознакою господарської діяльності є її систематичність, тобто неодноразове виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 966833 від 19 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 вказано лише про одиничний (разовий випадок) реалізації 19 серпня 2024 року алкогольної продукції без отримання ліцензії на провадження такого виду господарської діяльності.

Крім того, жодних доказів, які б свідчили про здійснення ОСОБА_1 систематичної господарської діяльності із реалізації алкогольних напоїв матеріали справи не містять.

Так, з письмових пояснень свідка ОСОБА_2 від 19 серпня 2024 року вбачається, що він близько 18 год 19 серпня 2024 року зателефонував на лінію 102 та повідомив, що його дружина ОСОБА_1 продає алкогольні напої без ліцензії у приміщенні магазину, який орендує, і після приїзду працівників поліції він прийшов до вказаного магазину та вказав їм на складське приміщення, в якому остання зберігає алкогольні напої.

Однак, такі пояснення свідка за відсутності у них відомостей про конкретні події реалізації ОСОБА_1 алкогольних напоїв (дата, час, кількість епізодів реалізації) та за відсутності доказів систематичності реалізації алкогольних напоїв, не можуть свідчити про наявність у діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КпАП України, та бути достатньою підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_2 має до неї неприязнь, вони розлучаються, а тому обмовляє її, а складське приміщення, у якому були виявлені спиртні напої має окремий вхід від магазину, який вона орендує у Пнівненського ССТ і в якому здіснює торгівлю продуктами харчування та продовольчими товарами, виявлені у складському приміщенні спиртні напої вона та її мама, яка працювала у Пнівненському ССТ, зберігали для власних потреб.

У матеріалах справи немає достатніх та достовірних доказів, які б свідчили про здійснення за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 господарської діяльності (систематичної) з реалізації алкогольних напоїв без отримання ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

Зберігання алкогольних напоїв у складському приміщенні, поза торгівельним залом магазину, не є достатнім доказом вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, що ФОП ОСОБА_1 здійснювала реалізацію та зберігання алкогольної продукції без ліцензії 19 серпня 2024 року.

Однак, відповідальність за ч. 1 ст. 164 КпАП України встановлена не за зберігання, а за провадження господарської діяльності зокрема без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Отже, викладене у протоколі обвинувачення не відповідає диспозиції зазначеної частини статті КпАП України, хоча й містить посилання на ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», згідно з якою роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, у тому числі ігристих, газованих, вин плодово-ягідних, напоїв медових), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, що має доводитися в суді, а не судом.

Формулюючи обвинувачення щодо особи, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, санкцією ч. 1 ст. 164 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність у вигляді штрафу з конфіскацією сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення, хоча й вказано про факт реалізації ФОП ОСОБА_1 19 серпня 2024 року алкогольної продукції, однак не зазначено, яку саме алкогольну продукцію було реалізовано та яку суму грошей було одержано внаслідок такої реалізації.

У протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не зазначено кому саме, скільки саме та за яку саме суму було здійснено реалізацію алкогольної продукції, та якої саме, і вказано, що особистий огляд та огляд речей ОСОБА_1 не проводився, речі не вилучалися. У той же час до протоколу долучено акт вилучення від 19.08.2024 року, згідно з яким зі складського приміщення по АДРЕСА_2 було вилучено алкогольні напої.

Отже, зазначені вище обставини свідчать про недотримання поліцейським вимог ст. 265 КпАП України, згідно з якою вилучаються речі, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення (у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про такі об`єкти правопорушення відомості відсутні), та про вилучення речей складається протокол (а не акт) або робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищенаведене у сукупності, доходжу висновку, що провадження у справі належить закрити на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України у зв`язку з відсутністю події і складу вищезазначеного адміністративного правопорушення, яке за суворістю санкції фактично прирівнюється до кримінального правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Камінь-Каширський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Дата складення повного судового рішення - 23 грудня 2024 року.

Суддя: О.В. Антонюк