ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4621/24 Номер провадження 33/814/1298/24Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О. С. Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,

з секретарем Гнітько А.М.,

з участю захисника Давиденка Е.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава апеляційну скаргу захисника Давиденка Е.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , на постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 листопада 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, військовослужбовець,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124, ст.139 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 07 жовтня 2024 року близько 18 год. 20 хв. керував автомобілем Daewoo Lanos, днз НОМЕР_1 , по вул. Харківській, 34, в с. Засулля Лубенського району Полтавської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук) та, всупереч приписам п.25. Правил дорожнього руху України, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

Крім того, керуючи вказаним транспортним засобом за наведених обставин, ОСОБА_1 , в порушення вимог п.1.2.1 Правил дорожнього руху України, допустив наїзд на дерево та дорожній знак, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Також ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він в цей же час, керуючи автомобілем Daewoo Lanos, днз НОМЕР_1 , за наведених вище обставин, в порушення вимог п.8.12 Правил дорожнього руху України, пошкодив на дорожній знак 2.1Дати дорогу.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України.

Крім того, захисник просить матеріали справи за ст.124 та ч.1 ст.139 КпАП України направити на доопрацювання до підрозділу поліції.

При цьому зазначає, що суддею в оскаржуваній постанові зазначено про виявлення у ОСОБА_1 як ознаки алкогольного сп`яніння вираженого тремтіння пальців рук, проте в протоколі про адміністративне правопорушення працівником поліції такої ознаки не вказано.

Наголошує, що працівник поліції не повідомив ОСОБА_1 про наявність у нього конкретних ознак сп`яніння, що підтверджується відеозаписом.

Стверджує, що згідно з повідомленням працівника поліції єдиною підставою для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння слугувало повідомлення від чергового зі служби надзвичайних ситуацій, що суперечить приписам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вважає, що наявні на відеозаписі дані не підтверджують відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, а лише свідчать про його обурення з приводу незаконних дій працівника поліції.

Звертає увагу, що працівник поліції фактично продиктував ОСОБА_1 пояснення з приводу вживання ним алкогольних напоїв, хоча той заперечував перебування у стані сп`яніння.

Не погоджується з наявністю у ОСОБА_1 такої ознаки алкогольного сп`яніння як порушення мови, оскільки останній має такий стиль побудови речення та вимови слів.

Наголошує, що поведінка ОСОБА_1 була адекватною, оскільки він реагував на вимоги працівника поліції та надавав відповіді на запитання.

У зв`язку з наведеним стверджує про відсутність підстав для висловлення ОСОБА_1 пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння.

Зауважує, що ОСОБА_1 не було повідомлено про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, не роз`яснено відповідні права та обов`язки.

Наголошує, що патрульні поліцейські запевнили ОСОБА_1 про те, що протоколи про адміністративні правопорушення будуть складені лише за ст.124 та 139 КпАП України.

Звертає увагу на невідповідність дати запису відеофайлів зі станом реального часу, відсутність направлення водія для проходження огляду, наявність помилок у назві вулиці проживання ОСОБА_1 та відсутності у протоколі про адміністративне правопорушення запису про його відмову від підпису.

Стверджує, що судом не перевірялись обставини, за яких було вчинено ДТП з участю ОСОБА_1 .

Вказує про наявність суперечностей щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди у протоколі про адміністративне правопорушення та на відеозаписі, наданому працівниками поліції.

Наголошує, що долучена до матеріалів справи схема дорожньо-транспортної пригоди не засвідчена підписами свідків.

Зауважує, що з матеріалів справи неможливо встановити, де саме здійснено наїзд на дорожній знак, не з`ясовано за яких обставин його пошкоджено та чи причетний до цього ОСОБА_1 .

Вказує, що зі змісту постанови судді не є зрозумілим за якою саме частиною статті 139 КпАП України ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до такого.

Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за наведених у постанові обставин ґрунтуються на зібраних у встановленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах.

Факт керування ОСОБА_1 автомобілем Daewoo Lanos, днз НОМЕР_1 , під час вчинення ДТП, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, в апеляційній скарзі не оспорюється.

Доводи захисника про наявність в матеріалах справи суперечностей щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди з участю ОСОБА_1 та послідовності його дій щодо наїзду на дорожній знак і дерево є непереконливими.

Так, відповідно до протоколів серії ЕПР1 №145287 та ЕПР1 №145303, складених інспектором Лубенського РВП ГУ НП в Полтавській області Вороним В.О., видно, що 07 жовтня 2024 року о 18 год. 20 хв. водій ОСОБА_1 , в порушення вимог п.12.1 та п.8.12 Правил дорожнього руху України, відповідно, допустив наїзд на дерево і дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», внаслідок чого автомобіль та знак отримали пошкодження.

При цьому дані, що містяться у вказаних протоколах, узгоджуються з долученою до матеріалів справи схемою дорожньо-транспортної пригоди, в якій із зазначенням відповідних відстаней та величин, відображено місце зіткнення автомобіля під керуванням ОСОБА_1 з дорожнім знаком, місцезнаходження пошкодженого дорожнього знаку 2.1 "Дати дорогу", а також місце подальшого зіткнення автомобіля з деревом.

Наведені у протоколах про адміністративні правопорушення та схемі дорожньо-транспортної пригоди дані узгоджуються з фототаблицею та відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Вказані протоколи складені уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КпАП України, та відповідають вимогам ст.256 цього Кодексу.

Посилання захисника на відсутність у схемі дорожньо-транспортної пригоди даних про свідків чи понятих не спростовує висновків судді місцевого суду, оскільки деталі ДТП ОСОБА_1 не заперечував, що підтверджується відеозаписом з місця події.

Таким чином, наведені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.

Доводи захисника про відсутність належних і допустимих доказів вини ОСОБА_1 у відмові від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння суперечать вимогам закону.

Відповідно до ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №145274 від 07 жовтня 2024 року дані щодо керування ОСОБА_1 автомобілем Daewoo Lanos, днз НОМЕР_1 , по вул. Харківській, 34, в с. Засулля Лубенського району Полтавської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння та про його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, підтверджуються відеозаписом події з нагрудної камери поліцейського, з якого видно, що на неодноразові пропозиції працівника поліції пройти відповідний огляд ОСОБА_1 відмовився.

Більше того, ОСОБА_1 не заперечував ні вживання ним алкогольних напоїв, ні керування транспортним засобом, ні вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи апеляційної скарги щодо недопустимості як доказу відеозапису з нагрудної камери поліцейського є неприйнятними, оскільки вказаний доказ отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

При цьому, відеозапис хоча і складається з декількох фрагментів, проте за своєю суттю він є безперервним, про що свідчать відображені на ньому дата та час проведення зйомки, достатньо інформативним та фіксує повну картину розвитку подій. Крім того, кожний наступний фрагмент відеозапису є логічним продовженням попереднього без будь-яких розривів у часі.

Твердження захисника про невідповідність дати запису відеофайлів зі станом реального часу пояснюються некоректним налаштуванням приладу, проте не є підставою для визнання вказаного доказу недопустимим, оскільки з технічної точки зору не ставлять під сумнів об`єктивність відеозапису.

Більше того, стороною захисту не заперечується достовірність обставин, зафіксованих на відео.

Також поліцейським було видано направлення ОСОБА_1 на огляд до КП «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проте, як видно з відеозапису, відмовившись від проходження такого огляду, ОСОБА_1 власноручно поставив свій підпис у цьому направленні.

Крім того, під час написання ОСОБА_1 пояснень за фактами вчинених ним адміністративних правопорушень, працівник поліції дійсно диктував певні відомості, проте вони стосувались необхідності заповнення передбачених бланком пояснень анкетних даних особи, відомостей щодо місця та часу їх заповнення. При цьому, під час подальшого викладення пояснень, що стосувались обставин події, ОСОБА_1 не був обмежений у праві на власний розсуд зазначати ті обставини, які вважав за необхідне відобразити.

Всупереч доводам апеляційної скарги, право уповноважених осіб органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних речовин чи лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності за ст.130 КпАП України.

Враховуючи викладене, з огляду на дотримання приписів закону працівниками патрульної поліції при складанні протоколу та суддею під час розгляду справи, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень.

Водночас, з мотивувальної та резолютивної частини постанови вбачається, що суддя помилково вказав про кваліфікацію дій ОСОБА_1 за епізодом пошкодження дорожнього знаку 2.1 "Дати дорогу" за ст.139 КпАП України без зазначення відповідної частини вказаної статті, що передбачає відповідальність за вказане діяння, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає за необхідне в цій частині постанову судді місцевого суду змінити та зазначити про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_1 саме за ч.1 ст.139 КпАП України.

Стягнення накладене у відповідності з приписами ст.33 та ст.36 КпАП України, у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, з урахуванням характеру правопорушень, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Доводи захисника про направлення матеріалів справи за ст.124 та ч.1 ст.139 КпАП України на доопрацювання до підрозділу поліції суперечать приписам ст.294 цього Кодексу, відповідно до яких за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Порушень закону, які були б підставою для скасування оскаржуваної постанови судді, не встановлено.

Отже, апеляційну скаргу захисника необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Давиденка Едуарда Володимировича задовольнити частково.

Постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Кваліфікувати дії ОСОБА_1 за епізодом пошкодження 07 жовтня 2024 року дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» за ч.1 ст.139 КпАП України.

В іншій частині постанову судді залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.