П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2024 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Оксана Вознюк розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Батальйону №1 ППП у м. Біла Церква та Білоцерківського району Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНКОПП: НОМЕР_1 .

за ст. 185 КУпАП,

У С Т А Н О В И Л А:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 24.10.2024 надійшли адміністративні матеріали за ст. 185 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 185 розглядаються протягом доби.

Водночас у судове засідання, призначене на 25.10.2024 та 07.11.2024 ОСОБА_1 не з`явився. Наступні судові засідання, призначені на 25.11.2024 та 12.12.2024 переносились за клопотанням особи для можливості надання додаткових доказів по справі. Розгляд справи завершився 26.12.2024.

В судовому засіданні 25.11.2024 встановлено особу, що притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснено права та обов`язки.

Дослідивши адміністративний матеріал, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя встановила наступне.

Статтею 185 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Непокора це відкрита відмова правопорушника від виконання конкретних вимог поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку, який мав право пред`явити таку вимогу, а правопорушник був зобов`язаний і міг її виконати, але умисно не виконав.

Непокора є злісною у випадку, коли відмова від виконання чітких, конкретно сформульованих і законних вимог зазначених уповноважених осіб була неодноразовою, демонстративною чи зухвалою.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з дослідженого протоколу про адміністративне правопорушення, 18.10.2024 о 15 год 10 хв за адресою: м. Біла Церква, просп. Незалежності, 85 громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи на проїзній частині під час огородження ДТП, не виконував законну вимогу поліцейських щодо залишення місця події та припинення адміністративного правопорушення, а саме залишити місце події, на законні вимоги не реагував та здійснював непокору працівникам поліції (протокол ВАБ 852787 від 18.10.2024).

Відповідно до рапорту поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП Недайводи О.О., 18.10.2024 під час несення служби у складі екіпажу «Вулкан» 0103 отримали виклик на службовий планшет: ДТП без потерпілих за адресою м. Біла Церква, вул. Леваневського, 85. Прибувши на місце події виявлено ДТП, яке частково перешкоджало руху. Під час встановлення дорожнього знаку та огородження конусами місця події, до працівників поліції підійшов невідомий чоловік з телефоном в руці та почав заважати виконувати свої безпосередні функціональні обов`язки. Вказаного громадянина було попереджено, що якщо він не припинить вчиняти адміністративне правопорушення, то буде затриманий в порядку ст. 261 КУпАП. Але останній поводив себе зухвало та на зауваження не реагував. Попередивши декілька разів про те, що особа вчиняє адміністративне правопорушення та не виконує законні вимоги поліцейських, особу затримано в порядку ст. 261 КУпАП для припинення вчинення адміністративного правопорушення. Особу встановлено згідно бази ІПНП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що законодавство не порушував. Пояснив, що став свідком порушення працівниками поліції правил дорожнього руху, відтак хотів з`ясувати, чи дійсно особи, які перебували за кермом патрульного автомобіля були працівниками поліції. Зауважив, що на них була форма чорного кольору, а пред`явлене посвідчення не містило слова «службове». Також наголосив, що в порушення ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський не назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання.

В наступному судовому засідання також пояснив, що мав на меті допомогти учасникам ДТП, зокрема запропонувавши додатковий знак аварійної зупинки та послуги евакуатора, оскільки є власником відповідного автомобіля. Також пояснив, що є активістом, який висвітлює неправомірні дії працівників поліції.

Однак працівники поліції, діявши на думку ОСОБА_1 , упереджено, не робивши таких самих зауважень учасникам ДТП, які також перебували на проїзній частині, застосували до нього спецзасоби кайданки та здійснили адміністративне затримання. Зауважив про незаконність таких дій, та порушення, які біли при цьому допущені.

Також подав клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення з посиланням на відсутність об`єкту правопорушення, оскільки у відповідному протоколі не зазначені потерпілі, відсутність об`єктивної сторони, оскільки постанова про притягнення його до відповідальності за порушення ПДР скасована, а справа закрита за відсутністю складу адміністративного правопорушення, а також незазначені в протоколі про адміністративне правопорушення заявлених ним клопотань (про відкладення розгляду справи, про необхідність правової допомоги) та відсутності свідків, натомість зазначення в протоколі навзамін інформації про відео з бодікамер.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши адміністративні матеріали, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оглянувши відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, які додані до матеріалів справи, суддя дійшла висновку, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Частиною 2 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон) передбачено, що законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 2 вказаного закону одним з завдань поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку.

Відповідно до приписів ст. 23 Закону до основних повноважень поліції зокрема відносяться:

- вживання заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення (п. 3);

- вживання заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях (п. 10);

- регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (п. 11).

Відповідно до підпункту ґ п. 4.14 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, пішоходам забороняється затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з дослідженого відео, що долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, 18.10.2024 працівники поліції здійснювали огородження місця дорожньо-транспортної пригоди. О 15 год 08 хв до громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи на іншій стороні проїзної частини, почав повідомляти працівникам поліції, що вони відступили від вимог ПДР без включених проблискових маячків. Підійшовши до працівників поліції він повторно повідомив про те, що вони порушили ПДР. На вказане працівник поліції відповів, що він ввімкнув відповідні маячки, перебуваючи в салоні, чи горіли вони йому було не видно, а також повідомив, що сам громадянин ОСОБА_1 порушує правила дорожнього руну, перебуваючи на проїзній частині, та попросив перейти на узбіччя. У відповідь ОСОБА_1 почав вимагати пред`явити йому службове посвідчення. Працівник поліції назвав своє прізвище та попросив зачекати, поки вони огородять місце ДТП, при цьому зробивщи зауваження щодо звернення до нього на «ти». Натомість ОСОБА_1 продовжував перебувати на проїзній частині зауваживши, що буде звертатися на «Ви» коли йому захочеться.

Після закінчення виставляння дорожніх конусів, працівник поліції пред`явив своє посвідчення, однак попросив ознайомитись з ним не знімаючи на телефон. Натомість ОСОБА_1 в зухвалому тоні продовжував вимагати пред`явити йому посвідчення, наголошуючи «Для начала покажіть, що Ви поліцейський, Альо!».

Суддя погоджується, що у відповідності до ч. 3 ст. 18 Закону звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук. Однак вказана норма не повинна використовуватись громадянами з метою перешкоджання виконання працівниками поліції їх обов`язків.

В подальшому на неодноразові вимоги зійти з проїзної частини, ОСОБА_1 не реагував, продовжував в агресивній формі спілкування з працівником поліції, внаслідок чого до нього було застосовано адміністративне затримання та спецзасіб кайданки.

Отже не виконання неодноразової законної вимоги поліцейського щодо припинення адміністративного правопорушення, а саме припинення порушення п. 4.14ґ Правил дорожнього руху, містять в собі ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Щодо зауважень ОСОБА_1 про відсутність об`єкту, суддя зауважує, що потерпілі не є об`єктом будь-якого правопорушення. Потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду (ст. 269 КУпАП). Натомість об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського під час виконання ним службових обов`язків, а також в учиненні таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця через їхню участь в охороні громадського порядку. Склад вказаного адміністративного правопорушення є формальним, відтак воно вважається закінченим з моменту вчинення і не вимагає настання наслідків у вигляді моральної, фізичної або майнової шкоди, тобто обов`язкової наявності потерпілого.

У цьому випадку наявна об`єктивна сторона, яка полягає у непокорі (невиконанні) законного розпорядження поліцейського, і не вимагає встановлення або невстановлення винуватості особи в іншому адміністративному правопорушенні.

Крім того суддя зауважує, що скасування постанови від 18.10.2024 серії ББА №128430 внаслідок виявлених процесуальних порушень не вказує про відсутність в діях ОСОБА_1 складу такого правопорушення. Аналогічно надана постанова про закриття адміністративного правопорушення від 16.12.2024 не містить в собі посилання на відповідний пункт ч. 1 ст. 247 КУпАП, на підставі якого закрито справу. Суддя наголошує, що не всі перелічені в зазначеній статті підстави закриття є реабілітуючими, тобто такими, що доводять невинуватість особи.

Також суддя вважає за необхідним відреагувати на саму поведінку ОСОБА_1 . Невід`ємною ознакою громадянського суспільства є громадські організації та окремі активні громадяни, які здійснюють моніторинг і контроль діяльності посадових осіб та державних установ. Водночас така діяльність не має виходити за межі правового поля. Тобто громадянин навіть маючи на меті припинення або як в цій ситуації фіксації певного порушення закону, не може сам при цьому порушувати цей закон. Якщо громадянин ОСОБА_1 мав на меті висвітлили та/або зафіксувати певне порушення Правил дорожнього руху з боку працівників поліції, він відповідно повинен був використати наявні правові механізми та звернутися до уповноважених органів. Натомість активна громадська позиція не має поєднуватися з відверто зухвалим ставленням до поліцейських.

Щодо зазначених громадянином ОСОБА_1 незаконних дій під час його адміністративного затримання, суддя зазначає, що в рамках розгляду адміністративного матеріалу щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності не уповноважена надавати оцінку діям працівників поліції в контексті затримання особи. Натомість такі дії оскаржуються в порядку, передбаченому КАС України. Водночас інформації про таке оскарження громадянином ОСОБА_1 не надано.

Щодо зауважень про неназначення в протоколі про адміністративне правопорушення заявлених клопотань, суддя зауважує, що зазначені ОСОБА_2 клопотання (відкладення розгляду справи та необхідність правової допомоги) не стосувались цієї справи, оскільки її розгляд на той момент не проводився. Аналогічно не зазначені особою такі зауваження під час підписання протоколу серії ВАБ № 852787 від 18.10.2024, що є предметом розгляду у цій справі.

Щодо зазначення в графі свідків відомостей про відео з бодікамер, суддя зауважує, що ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Аналогічно за приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Відтак використання відео з бодікамер поліцейських на підтвердження (свідчення) подій, що мали місце не суперечить чинному законодавству.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, відсутність, обставин, що обтяжують, або пом`якшують відповідальність, суддя вважає, що стягнення у виді штрафу відповідає вимогам статей 23, 33 КУпАП і є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись статтями 40-1, 185, 221, 283-285, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн (сто сімдесят гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяОксана ВОЗНЮК