Справа № 544/1269/24
пров. № 3/544/437/2024
Номер рядка звіту 156
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Нагорної Н. В.,

за участі секретаря Киричевської В.М.,

розглянувши матеріали, що надійшли з ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої продавцем у ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 17.07.2009 Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській області, проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Водій ОСОБА_1 22 червня 2024 року о 21-24год в м.Пирятин Лубенського району Полтавської області по вул. Єлени, керувала автомобілем ВАЗ 111930, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з ротової порожнини, почервоніння очей. При продуві газоаналізатора алкотест 6810 «Драгер» зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу вміст алкоголю в якої становить 1,69‰, чим порушила п.2.9 «А» Правил дорожнього руху, яким встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

24.07.2024 від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення, в яких вона просить провадження в справі закрити у зв`язку з вчиненням нею дії 22 вчервня 2024 року в стані крайньої необхідності, запобігаючи небезпеці життю і здоров`ю її малолітнього сина ОСОБА_3 . Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 свою вину не визнає, діяла відповідним чином в стані крайньої необхідності. Крім того вказує на те, що поліцейський, який здійснив зупинку її транспортного засобу, діяв не згідно вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки причину зупинки не вказав, а тому зупинка була незаконною і вона не мала обов`язку надавати відповіді поліцейському. ОСОБА_1 також звертає увагу на те, що вона самостійно виховує двох малолітніх дітей, і в той вечір 22 червня 2024 року її донька ОСОБА_4 знаходилася з нею, а син ОСОБА_3 перебував вдома за місцем постійного проживання. Близько 21год 30хв їй повідомила подруга, що їй зателефонував її приятель ОСОБА_5 і повідомив, що при проходженні поруч з будинком, де вона проживає разом із дітьми, син ОСОБА_3 дуже стурбовано кричав, і впізнавши ОСОБА_5 , якого знав раніше, просив крізь сльози, плач і крик повідомити мамі, що невідома особа дуже сильно била у вхідні двері до квартири. І він знаходився у переляканому стані, близькому до втечі з квартири через злізання з другого поверху назовні. Тому вона, усвідомлюючи, що вживала пиво, вирішила, ризикуючи порушенням ПДР, під`їхати до квартири, де мешкав ОСОБА_5 , з метою, щоб він за кермом її автомобіля терміно відвіз її додому до сина, але під час руху по дорозі до ОСОБА_5 вона були зупинена поліцейським. Також звертає увагу на те, що поліцейські її відслідковували як водія та намагалися зупинити за будь-яких обставин, оскільки вона мала необережність висловити свої погляди на місцерозташування «синіх» автомобілів патрульних поліцейських в місті і на запитання до неї у групі 22 червня 2024 року о 15 год 42 хв: «Що там по утосу», «тільки проїхав чисто», нею було надано свій вислів: «Біля утосу» і вона надала звуковий запис: «Сині стоять біля ОСОБА_6 перед поворотом на ОСОБА_7 », і ці слова стали причиною для її зупинки 22 червня о 21 год 24 хв.Тому в неї є переконливі підстави так вважати, що її зупинили для помсти, оскільки після її зупинки поліцейський замість законної поведінки: представитись і виконати обов`язок за ст. 35 Закону України «Про /Національну поліцію», аж крикнув від радісного захоплення: «ТАК, ЦЕ ТИ». Тут поліцейський продемонстрував їй із свого телефону аудіозапис її вислову «Сині стоять біля ОСОБА_6 перед поворотом на ОСОБА_7 », і сказав інші свої виправдовуючі слова, але вважає, що вони не могли бути підставою для законної їїзупинки і інших розбірок. Вказує на те, що не повідомила поліцейському про обставини із сином, оскільки вважала, що такі дії помсти вчиняються на даний момент і до неї, але про все змовчала, тому що боялась за життя і безпеку свого сина ОСОБА_3 . Крім цього поліцейський не назвав причину зупинки, не повідомив про підготовку до огляду, не роз`яснив прав мати правову допомогу та з іншими статтями Конституції України та ст. 268 КУпАП, що є окремою правовою підставою для закриття справи.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася. Від неї 17.12.2024 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з захворюваністю її дитини. При цьому, будь-яких доказів на підтвердження обставин, зазначених у заяві про відкладення судового розгляду, ОСОБА_1 надано не було.

За таких обставин суд уважає вказані ОСОБА_1 причини неявки до суду неповажними, оскільки останньою не було надано належних та допустимих доказів, підтверджуючих поважність причин неявки в судове засідання 18.12.2024.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Коба М.Г. у судове засідання, призначене на 13-00 18.12.2024, також не з`явився, був повідомлений про судове засідання завчасно та належним чином в розумінні ст.277-2 КУпАП, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (судової повістки) до його електронного кабінету 12.12.2024. Будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи від захисника ОСОБА_1 - адвоката Коби М.Г. не надходило. Крім того клопотань про проведення судового засідання, призначеного на 13-00год 18.12.2024, в режимі відеоконференції з іншого чи власного приміщення від захисника Коби М.Г. суду не надходило.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

Враховуючи, що справа знаходиться в провадженні суду тривалий час (з 27.06.2024), докази поважності причин для відкладення судового розгляду та неявки в судові засідання ОСОБА_1 та її захисником Кобою М.Г. суду не надані, а тому з метою дотримання розумних строків розгляду справи про адміністративне правопорушення суд уважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника, визнавши причини їх неявки до суду неповажними, а безпідставне клопотання по відкладенню розгляду справи слід вважати таким, що подано з метою затягування розгляду справи та уникнення відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується доказами у відповідності до ст. 251 КУАП, а саме:

- протоколом серії ААД № 347810 від 22.06.2024, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 22 червня 2024 року о 21-24год в м.Пирятин Лубенського району Полтавської області по вул. Єлени, керувала автомобілем ВАЗ 111930, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах з ротової порожнини, почервоніння очей. При продуві газоаналізатора алкотест 6810 «Drager» зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу, вміст алкоголю в якої становить 1,69‰чим порушила п.2.9 «а» Правил дорожнього руху;

- результатом тесту на алкоголь № 815 приладом «Alcotest 5810» до протоколу ААД № 347810, з якого вбачається, що 22.06.2024 о 21год 26хв ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння, показник алкотестера 1,69‰;

- направленням на огляд водія з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КП «Пирятинська міська лікарня» від 22.06.2024, згідно якого ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду в медичному закладі, про що власноручно зазначила в направленні та засвідчила своїм підписом;

- відеозаписом правопорушення з нагрудної камери поліцейського №11130276ІS/61 до протоколу серії ААД № 347810, на якому зафіксовано, що транспортний засіб ВАЗ111930, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ,під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції, після зупинки поліцейський запитав у водія, чому вона не користується пасками безпеки; після чого працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 про наявні в неї ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, різкий запах алкоголю з ротової порожнини, та було запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора "Drager Alkotest», на що ОСОБА_1 добровільно дала свою згоду на проходження тесту, після чого здійснила продув газоаналізатора, результат тесту 1,69‰. Будь-яких заперечень вона не заявляла.

З урахуванням наведеного зібрані у справі докази є належними і допустимими, які узгоджуються між собою, є послідовними, логічними та обґрунтованими, підстави сумніватися в їх достатності та достовірності відсутні. Вказані докази підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Дослідженими доказами підтверджується, що під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення поліцейськими було дотримано вимоги ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкції).

При цьому доводи ОСОБА_1 про те, що вона діяла у стані крайньої необхідності, оскільки їхала до свого малолітнього сина, який перебував один вдома, злякавшись за безпеку його життя та здоров`я, суд уважає надуманими, а також намаганням водія уникнути покарання за вчинене та способом захисту в суді з огляду на наступне.

Відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Так, із дослідженого в якості доказу відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що ОСОБА_1 жодним чином не розповіла працівникам поліції про те, що вона діє у стані крайньої необхідності, що їй треба терміново їхати до свого сина, який перебуває сам вдома, і за безпеку життя та здоров`я якого вона хвилюється. ОСОБА_1 також про це не зазначила і у протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, суд констатує, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів про те, що керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння було зумовлено крайньою необхідністю.

Також, оцінюючи доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейський не вказав причину її зупинки, тому всі подальші вимоги поліцейського до неї, зокрема, й щодо проходження огляду на стан сп`яніння, вона виконувати була не зобов`язана, спростовується відеозаписом з бодікамери поліцейського, на якому зафіксовано, що після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 поліцейський запитав, чому вона не користується пасками безпеки. Таким чином, причиною зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 стало порушення нею Правил дорожнього руху, а саме обов`язку користуватися ременями безпеки.

Твердження ОСОБА_1 в своїх письмових поясненнях про те, що їй не були роз`яснені її права, спростовується підписом самої ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення та відеозаписом з бодікамери поліцейського, з яких встановлено, що перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 були роз`яснені її права та ст. 63 Конституції України. Крім цього вона підписалася під тим, що їй повідомлено, що розгляд справи відбудеться у Пирятинському районному суді Полтавської області. Будь - які зауваження ОСОБА_1 в протоколі відсутні, згідно її пояснень у протоколі вона випила пиво, потім керувала транспортним засобом, пройшла огляд на місці, з порушенням згодна.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення не було роз`яснено право мати захисника, суд зазначає, що вказане не є обмеженням права особи на захист, оскільки ст.268 КУпАП передбачено право особи при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Натомість, КУпАП не передбачає обов`язковою присутність захисника під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 було залучено захисника адвоката Кобу М.Г. За таких обставин право особи на захист повністю реалізовано під час розгляду справи в суді.

Також суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 на те, що її відслідковували працівники поліції і зупинили для помсти, оскільки зазначене не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, а також вказане ОСОБА_1 ніяким чином не спростовує вчинення нею правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП. Суд розцінює такі доводи ОСОБА_1 як намагання уникнути відповідальності за скоєне.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 необхідно притягнути до адміністративної відповідальності за вчинене.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність, судом не встановлено.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданнями цього кодексу є, в тому числі, охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За змістом ст.23 КУпАП метою застосування адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи значну суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, а також те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами, суд уважає за необхідне призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

У разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Стягнути з ОСОБА_1 збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на рахунок отримувача ГУК у м. Києві/м. Київ, р/рUA0026001, код отримувача (за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Н.В.Нагорна