Провадження № 3/947/6451/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2024 року Суддя Київського районного суду м. Одеси Войтов Г.В., за участю секретаря Маркової О.І., адвоката Берзінь С.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії ЕПР1 № 141909 від 03.10.2024 року, складеним заступником командира роти 1 взводу 7 взводу 1 батальйону УПП в Одеській області ДПП старшим лейтенантом поліції Киртока О.Ю., 23.09.2024 року о 07:46 годин на вул. Ак. Філатова,15-а в м. Одесі, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Toyota Prius державний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 2.9.а «Правил дорожнього руху України», в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у медичному закладі у лікаря нарколога, висновок №000231 від 23.09.2024 року.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, був ознайомлений з правами та обов`язками у відповідності ст. 268 КпАП України. Вину не визнав, пояснив, що в той день він не керував транспортним засобом автомобілем Toyota Prius державний номер НОМЕР_1 , його не зупиняли працівники поліції. В той день він повинен був заступити на чергування в якості водія, прибув на роботу, але заступити на добове чергування не встиг, так як була перевірка УГІ ГУНП, працівники УГІ ГУНП відчули від нього запах алкоголю. В той же день його направили на медичний огляд, може в першій частині доби. Він пройшов медичний огляд, не заперечує, що результат огляду виявися позитивним, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Його спочатку направили на медичний огляд за перебування на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння. Підтримав письмові заперечення свого представника, просив закрити провадження по справі відносно нього.

Представник ОСОБА_1 адвокат Берзін С.Л. підтримав свої письмові заперечення, просив суд закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні був допитаний в якості свідка працівник поліції ОСОБА_2 , який пояснив, що 23 вересня 2024 року він автомобіль Toyota Prius державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 не зупиняв, направлення на медичний огляд не виписував. Ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 було виявлено працівниками МВС відповідно до інструкції. Він склав протокол відповідно до висновку комісії службової перевірки. Інспектор внутрішньої служби направив йому матеріали службової перевірки на Вацаб, він з ними ознайомився, поїхав до інспектора, отримав всі документи службової перевірки и поїхав на Філатова, 15-А, де зустрівся з ОСОБА_1 , ознайомив його з матеріалами справи та склав протокол про адміністративне правопорушення.

У відповідності до положень ст. 1 КпАП України, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 130 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Верховний Суд у справі №338/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, а для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України, відповідно до ст. 251 КпАП України працівники мають надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Клопотань до суду не надходило, ри викладених обставинах, суд розглядає адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за наявними доказами по справі.

Судом були досліджена відео запис подій та фото, які стали підставою для складання адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 з даного відео запису вбачається, що 03.10.2024 року, в службовому приміщенні працівники поліції спілкуються з ОСОБА_1 , працівник поліції ОСОБА_2 , знайомить його з матеріалами службової перевірки та складає протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 141909 від 03.10.2024 року в графі «свідки чи потерпілі» свідки не залучались, проводилась відео фіксація з портативного відео регістратору, з відео запису вбачається, що працівники поліції спілкуються з ОСОБА_1 в приміщенні, але відеозапис та фото не містять факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

В судовому засіданні досліджено направлення поліцейського (працівника) на освідування (огляд) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у зв`язку з підозрою в перебуванні в таком стані на службі (робочому місці) ОСОБА_1 до КНП ООМЦПЗ ООР від 23.09.2024 року , протокол №000231 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактичної речовини та стану сп`яніння від 23.09.2024 року з якого вбачається, що час забору проби становить 11:00 годин, тобто через три години після виявлення ознак алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.1 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, визначена процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду, тобто огляд водіїв транспортних засобів проводиться виключно згідно з Інструкцією №1452/735.

Крім того відповідно до п.16 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/35 висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 4) видається на підставі медичного огляду, тобто протокол медичного огляду для встановлення факту психоактивної речовини та стану сп`яніння №000231 від 23.09.2024 року не відповідає формі 4.

Згідно з п.6 Розділу І Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року огляд на стан сп`яніння проводиться : 1) поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я.

Дана норма чітко передбачає перелік осіб, які мають право проводити огляд (поліцейський, лікар) та місце проведення такого огляду (місце зупинки транспортного засобу, заклад охорони здоров`я). Такий перелік є вичерпним.

Судом встановлено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння не проводився поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу, оскільки не було зупинки ОСОБА_1 , ознаки було виявлено під час інструктажу добового наряду на подвір`ї ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, тобто в момент коли ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, що стало підставою направлення ОСОБА_1 як поліцейського (працівника) на освідування (огляд) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у зв`язку з підозрою в перебуванні в таком стані на службі (робочому місці), тобто ОСОБА_1 було направлено на огляд на стан сп`яніння у зв`язку із підозрою в перебуванні в такому стані на службі (робочому місці), а не через керування транспортним засобом.

До матеріалів справи в якості доказів долучено висновок службового розслідування від 08.10.2024 року, згідно якого поліцейським-водієм капралом ОСОБА_1 порушена службова дісциплина, внаслідок чого він прибув на службу 23.09.2024 року для заступання у складі наряду СОГ у стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд вважає, що вказаний висновок не є належним та допустимим доказом, так як його складено в межах розслідування дисциплинарного проступку, стосовно перебування ОСОБА_1 на службі (робочому місці) у стані сп`яніння та не підтверджує достатньо та безсумнівно факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а саме автомобілемToyota Prius державний номер НОМЕР_1 і не міг бути підставою для складання протоколу серії ЕПР1 № 141909 від 03.10.2024 рокупро адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме в порушенні п. 2.9.а «Правил дорожнього руху України».

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Відповідно до ст.62 Конституції України, Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02),«Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, необхідно виходити з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як зазначено в п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин суд доходить до висновку, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б свідчили про винуватість ОСОБА_1 , тому суд приходить до переконання про необхідність закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 130,247,268,279,280,283,284 КУпАП, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягання до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Г. В. Войтов