Справа № 298/2024/24
Номер провадження 3/298/1383/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , безробітного, за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №246138 від 14 листопада 2024 року, складеного інспектором СРПП ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Нинчак М.М., 14 листопада 2024 року близько 16.00 год. в АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 , перебуваючи у нетверезому стані, розбив скло на вхідних дверях на вищевказаному будинку, чим порушив громадський порядок і спокій громадян.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 173 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причину неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Суд зауважує, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №246138 від 14 листопада 2024 року, складеному стосовно ОСОБА_1 , міститься підпис останнього про ознайомлення з тим, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Великоберезнянському районному суді.

Крім цього, на офіційному сайті Великоберезнянського районного суду Закарпатської області в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення справи щодо ОСОБА_1 до розгляду були зазначені відомості про дату, час та місце розгляду такої.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

При цьому, суддею зауважується, що ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість особисто або через представника в повній мірі реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, та не був позбавлений можливості надати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення, однак такими своїми правами останній не скористався.

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, знаючи, що в провадженні суду знаходиться відповідна справа, про що свідчать наведені вище обставини.

За таких обставин, неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, на судовий розгляд справи являється її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Від ОСОБА_1 клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Крім цього, постановою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 17 грудня 2024 року до ОСОБА_1 був застосований привід в судове засідання на 10-у годину 00 хвилин 20 грудня 2024 року, виконання постанови про привід доручено відділенню поліції №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, привід не виконано.

За таких обставин, суд у відповідності до вимог ст.268 КУпАП вважає, що дану справу може бути розглянуто.

Потерпіла ОСОБА_2 про час, місце та дату розгляду справи повідомлялася, в судове засідання не з`явилася. Про причини неявки суд не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 173 КУпАП передбачено відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян (формальний склад).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

У протоколі вказано, що 14.11.2024 р. близько 16.00 год. в АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 перебуваючи у нетверезому стані розбив скло на вхідних дверях на вищевказаному будинку, чим порушив громадський порядок і спокій громадян, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, крім інших, є протоколи про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснення свідків та інші документи.

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_1 слідує, що 14.11.2024 близько 16.00 він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння зайшов у дворогосподарство гр. ОСОБА_2 , однак ніхто не виходив з будинку, після чого він підійшов до вхідних дверей та вдарив рукою по вікні, в результаті чого воно розбилось, злякавшись цього він побіг додому, а про дану подію він забув повідомити власницю будинку.

Зі змісту пояснень потерпілої вбачається, що 14.11.2024 близько 19.00 вона повернулась додому та побачила, що її вхідні двері на будинку пошкодженні, а саме: розбите вікно, а на підлозі біля вікна лежить камінь, яким імовірно розбили вікно.

Як слідує з дослідженого рапорту інспектора-чергового відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатської області Іванцик М.Ю. від 14.11.2024, отримано заяву та зареєстровано ЄО за №3474 від 14.11.2024 року, як незаконне проникнення до житла або іншого володіння особи, а саме: цього ж дня о 19 год. 01 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 14 листопада 2024 року о 19-ій год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , заявниця повідомила, про те, що в період з 06.00 год. по теперішній час невідома особа пошкодила вікна та проникла до будинку. Чи наявний факт крадіжки повідомити не може. В скоєному підозрює ОСОБА_3 , який проживає в с. М.Березний, вул. Центральна. Камери відео нагляду відсутні, наявні свідки вказаної події.

Так з даного рапорту судом встановлено, що були наявні очевидці події, однак пояснення у таких не відібрано, а отже не всіх осіб допитано, не всі обставини події встановлено. Вказані особи свідками у протоколі не значаться.

Проявом хуліганських дій є будь-які протиправні дії, спрямовані на порушення громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

При цьому такі дії мають вчинятися особою безпричинно, з неповаги до громадського порядку і спокою громадян. Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства. Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до роз`яснень пунктів 15-16 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006 року № 10 "Про судову практику у справах про хуліганство", судам належить забезпечувати своєчасний і правильний розгляд адміністративних справ про дрібне хуліганство. Суди не повинні застосовувати заходи адміністративного стягнення, передбачені ст. 173 КУпАП, щодо осіб, дії яких містять ознаки злочинів (самоправство, завдання побоїв, заподіяння легких тілесних ушкоджень та ін.) або проступків, що не є дрібним хуліганством.

Згідно практики застосування рішень Європейського суду з прав людини (ст. 9 Європейської Конвенції з прав людини) Кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Надані на розгляд суду адміністративні матеріали не містять доказів на підтвердження ознак дрібного хуліганства, вчиненого саме з метою порушення громадського порядку та спокою громадян.

При цьому, у даному випадку дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 173 КУпАП, як порушення громадського порядку та спокою громадян. Разом з тим, подія відбулась на території приватного дворогосподарства, матеріали справи містять дані щодо проникнення на територію дворогосподарства, інформацію про пошкодження майна потерпілої. Однак, обставини щодо незаконного проникнення до житла чи до іншого володіння особи, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.162 КК України, не перевірено.

З урахуванням наведеного, вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності в даному випадку може мати місце у разі відсутності ознак кримінального правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Справи про адміністративні правопорушення розглядаються судом в межах протоколу про адміністративне правопорушення, і суддя не вправі виходити за межі зазначеної у протоколі суті адміністративного правопорушення та його кваліфікації в сторону погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Чинне адміністративне законодавство не передбачає можливості органу, який розглядає адміністративну справу, самостійно визначати правову кваліфікацію складу вчиненого правопорушення.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

За змістом наведених вимог закону висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Частиною 2 ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Таким чином суддя приходить до висновку, що з наданих до суду матеріалів вбачається, що зверненню ОСОБА_2 належної оцінки не надано.

Якщо зі звернення особи вбачається, що ним порушується перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК.

Так, ч.1 ст.162 КК України передбачено кримінальну відповідальність за незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку, а так само незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканність житла громадян.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.1 ст.250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення має право, зокрема, перевіряти законність дій органів (посадових осіб) при провадженні в справі, вчиняти інші передбачені законом дії.

Якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування (ст. 253 КУпАП).

На думку суду, в досліджених матеріалах описані дані, які свідчать про можливу наявність ознак кримінального правопорушення за ч.1 ст. 162 КК України, що вимагають належного і ретельного розслідування, перевірки.

Зважаючи на те, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

За таких обставин, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягають направленню до Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури, а справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю згідно ч. 2 ст. 284 КУпАП.

При цьому, закон не вимагає, щоб на момент направлення матеріалів прокурору чи органу досудового розслідування суд з достовірністю встановив усі елементи складу злочину. Для ініціювання питання про проведення досудового розслідування достатньо наявності в діях особи, яка притягається до відповідальності, ознак кримінального правопорушення.

Належить звернути увагу, що у випадку винесення законної постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, ця постанова не перешкоджає скласти новий протокол про адміністративне правопорушення з притягненням особи до відповідальності протягом, передбаченого ст. 38 КУпАП, строку.

Керуючись ст.ст.9, 173, 253, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали адміністративної справи №298/2024/24 відносно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП передати начальнику Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури.

Провадження по справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Зизич В.В.