Справа № 523/1578/23
Номер провадження 3/523/378/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2024 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду міста Одеси Дяченко В.Г., розглянувши матеріали які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 098020 від 22.12.2022 року, ОСОБА_1 22.12.2022 року, в 21.05 год. в м. Одеса по вулиці Професора Коровицького, керував транспортним засобом марки «Smart MC 01», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме, порушення мови, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного спяніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 р. № 1306, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Будь-яких клопотань, заяв чи доказів на спростування своєї вини у скоєному правопорушенні суду не надав.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 р. встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 30.01.2023 року справа поверталась на доопрацювання до Управління патрульної поліції Одеської області через відсутність відеозаписів зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Після повторного авторозподілу справи суддею в судовому засіданні встановлено що з відеозапису наданих Управлінням патрульної поліції Одеської області взагалі неможливо встановити осіб відображених на запису та дії що вони вчиняли. Отже зазначений доказ є неналежним та недостатнім для встановлення обставини відмови ОСОБА_1 від проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 216/5226/16-а від 18.07.2019 року, висловлена правова позиція, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення.

Таким чином, досліджені судом докази в їх сукупності не є належними, допустимими та достатніми для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За такого, дослідивши надані працівниками поліції докази, суддя зазначає, що в останніх відсутні обставини саме відмови ОСОБА_1 від проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Не може бути взятий до уваги як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення сам лише протокол про адміністративне правопорушення серіїААД № 098020 від 22.12.2022 року, оскільки викладені у ньому обставини не підтверджуються доказами.

Суддею враховується правова позиція, викладена в рішеннях Європейського суду з прав людини від 30.05.2013, заява № 36673/04, заява № 926/08, рішення від 20.09.2016, що суддя не має права взяти на себе функції сторони обвинувачення, змінити обсяг інкримінованого правопорушення, усунути певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколі про адміністративне правопорушення, самостійно відшукувати докази винуватості особи, що становило б порушення ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З огляду на наведене суддя дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. В свою чергу, за відсутності доказів відмови ОСОБА_1 від проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння не доведено, що він є суб`єктом вчинення цього адміністративного правопорушення, а тому за таке правопорушення не може нести відповідальність.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010р.№ 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, у тому числі і закріпленої у статті 62 Конституції України презумпції невинності. Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом. Згідно правової позиції, яка міститься у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 р. У справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суддя приходить до висновку про закриття провадження у справі за відсутності у діях останнього складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 130, 247, 251, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: