П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2024 суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Руслан Озадовський, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області Самборука О. С.,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , будучи начальником пожежної станції (лісової) Білоцерківського лісового господарства, являючись суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно пп. «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон) та приміткою до ст. 172-6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону, в порушення вимог абз. 1 частини 2 статті 45 розділу VII Закону України, несвоєчасно 19.07.2024 без поважних причин подав декларацію при звільненні особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період з 01.01.2024 по 17.06.2024, неохоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , вину визнав.

Прокурор Самборук О. С., обставини, викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення підтримав, зазначив про наявність в діях ОСОБА_2 , ознак діянь, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, вважав можливим застосувати адміністративне стягнення щодо ОСОБА_1 , у виді штрафу в мінімальному розмірі в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Крім того прокурор додав до матеріалів справи письмовий висновок щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та доводи прокурора, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що наказом Білоцерківського лісового господарства від 01.01.2024 № 01-К з 01 січня 2024 року старшого майстра лісу Веприківського лісництва ОСОБА_1 , переведено на посаду начальника станції пожежної (лісової).

Згідно з п. 1 Положення «Про державну лісову охорону», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 №976, державна лісова охорона є правоохоронним органом та діє у складі Держлісагентства Республіканського комітету Автономної Республіки Крим з питань лісового і мисливського господарства, обласних управлінь лісового та мисливського господарства і підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Держлісагентства.

Згідно додатку до указаного положення, до посадових осіб державної лісової охорони серед інших належать: керівник, головний лісничий, головний мисливствознавець, начальник відділу (сектору) лісового господарства та інженери відділу (сектору) всіх категорій, начальник відділу (сектору) охорони і захисту лісу та інженери відділу (сектору) всіх категорій, начальник відділу (сектору), спеціалісти відділу (сектору) мисливського господарства всіх категорій, лісничий, державний районний мисливствознавець, мисливствознавець, помічник лісничого, старший майстер лісу, майстер лісу, начальник лісової пожежної станції, старший єгер та єгер державного лісогосподарського (лісомисливського) підприємства, державного мисливського господарства.

З вимогами Закону ОСОБА_1 , ознайомлений 20.04.2023.

Отже, ОСОБА_1 , будучи начальником пожежної станції (лісової) Білоцерківського лісового господарства, є посадовою особою державної лісової охорони, а також належним чином попереджений про встановлені Законом обов`язки та обмеження.

Відповідно до підпункту «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону є посадові та службові особи органів прокуратури, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, дипломатичної служби, державної лісової охорони, державної охорони природно-заповідного фонду, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної податкової політики та державної політики у сфері державної митної справи, тобто особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з приміткою до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин 1 та 2 статті 45 Закону зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Отже, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою державної лісової охорони, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Згідно наказу Білоцерківського лісового господарства від 14.06.2023 № 227-К ОСОБА_1 , начальника пожежної станції (лісової), з 17.06.2023, звільнено з роботи за згодою сторін.

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» набрав чинності 12.10.2023. Таким чином, з 12.10.2023 здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII Закону.

Абзацом 1 ч. 2 ст. 45 Закону визначено, що особи, зазначені у п. 1, підпунктах «а» і «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно положень статей 251-253 Цивільного кодексу України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, що має юридичне значення. Він може визначатися роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, його перебіг починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Тобто, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати декларацію при звільненні, за період неохоплений раніше поданими деклараціями, упродовж часу з 00:00 год. 18.06.2024 (наступний день після дати звільнення) по 23:59 год, 17.07.2024 (граничний строк).

18.07.2024 в 00:00 год. ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 1 ч. 2 ст. 45 розділу VII Закону та порядок передбачений пп. 2 п. 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 23.07.2021 №449/21, а саме у строк 30 календарних днів з моменту звільнення, не подав декларацію при звільненні за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (з 01.01.2024 по 17.06.2024).

Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 будучи звільненим 17.06.2024 з посади начальника пожежної станції (лісової) Білоцерківського лісового господарства був суб`єктом, на якого поширюються вимоги Закону M1700-VI1, мав подати декларацію суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, до 17.07.2024 включно.

Згідно публічно доступної інформації, оприлюдненої на офіційному сайті НАЗК (https://portal.nazk.gov.ua), декларацію при звільнені, особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, ОСОБА_1 , подав лише 19.07.2024 о 09 год. 48 хв., тобто несвоєчасно без поважних причин.

Згідно послідовності дій користувача ОСОБА_1 в Реєстрі встановлено, що з метою подачі декларації при звільнені особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений попередньо поданими деклараціями, він лише 19.07.2024 (вже після відведеного законодавством терміну) зайшов до нього та здійснив подачу своєї декларації, тобто несвоєчасно.

Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП установлено, що несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, що вчиняється суб`єктом декларування, який усвідомив, що його бездіяльність у неподанні (без поважних причин) декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в строки встановлені Законом, призвела до порушення Закону (тобто є протиправною).

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, враховуючи позицію прокурора та дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 , не своєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої з виконанням функцій держави, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, встановлена показами в суді особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та матеріалами справи про адмінправопорушення, а саме: протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, № 3286 від 27.11.2024, яким встановлено факт вчинення порушення ОСОБА_1 , вимог Закону України «Про запобігання корупції», відповідно вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, копією паспорту громадянина України, випискою з наказу Держлісагенства Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», філія «Білоцерківського лісового господарства» № 01-К від 01.01.2024, про переведення ОСОБА_1 , зі старшого майстра на посаду начальника станції пожежної (лісової); особовою карткою працівника ОСОБА_1 , посадовою інструкцією начальника лісової пожежної станції; попередженням щодо необхідності подання декларації «при звільненні» та «після припинення діяльності (після звільнення)»; попередженням про спеціальні обмеження та вимоги, встановлені законодавством України, які спрямовані на запобігання та протидію корупції; пам`яткою щодо заходів здійснення фінансового контролю; наказом Держлісагенства Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», філія «Білоцерківського лісового господарства» № 227 -К від 14.06.2024, про звільнення ОСОБА_1 ; витягом за результатами пошуку-3; роздруківкою з Єдиного державного реєстру декларацій; науково-експертиним висновком.

Отже, з наведених обставин, суддя вважає визнати ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особою, уповноваженої на виконання функцій держави.

Призначаючи стягнення враховуються дані про особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення, обставини його скоєння, обставини, що обтяжують і пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , є визнання вини.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , суддею не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, пом`якшуючою відповідальність обставиною суддя визнає визнання вини, відсутність обтяжуючих обставин, а також враховуючи позицію сторони обвинувачення щодо призначення покарання у вигляді мінімального штрафу, тому суддя вважає доцільним застосувати адміністративне стягнення щодо ОСОБА_1 , у виді штрафу в мінімальному розмірі в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно посвідчення, серії НОМЕР_1 , виданого 12.07.2018, Управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради, ОСОБА_1 , є інвалідом ІІ групи, тому на підставі п. 9 ч. 1. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», його слід звільнити від сплати судового збору.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 40-1, 221, 276, 283, 284, 294 КУпАП та відповідно до ст. 1 ст. 172-6 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяРуслан ОЗАДОВСЬКИЙ