справа № 631/113/24
провадження № 3/631/86/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 року селище міського типу Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Т. М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Нововодолазького районного суду Харківської області від Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області для розгляду по суті надійшов адміністративний матеріал, складений відносно ОСОБА_1 .

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 877851, складеного 02 лютого 2024 року поліцейським офіцером громади СВГ відділу превенції Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Струповим Дмитром Олександровичем, убачається, що 01 лютого 2024 року о 11 годині 30 хвилин, по провулку Кооперативному, будинок № 10, в селищі міського типу Нова Водолага громадянка ОСОБА_1 висловлювалась нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_2 та погрожувала фізичною розправою, внаслідок чого порушувала громадський порядок і спокій громадян.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З`явившись до суду, ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не визнала та пояснила, що у неї був брат ОСОБА_3 , який помер у лікарні після того, як ОСОБА_4 наніс йому смертельні тілесні ушкодження та після порушення кримінального провадження останній зник. 01 лютого 2024 року в центрі селища міського типу Нова Водолага вона зустріла сім`ю ОСОБА_5 , а саме дідуся та онуку. Підійшовши до дідуся, ОСОБА_1 запитала у нього, де вони переховують свого внука ОСОБА_6 , який убив її рідного брата ОСОБА_7 , на що він їй відповів нецензурною лайкою. ОСОБА_1 повернулась та пішла до будівлі ветеринарної лікарні, де сиділа онука ОСОБА_8 . ОСОБА_1 запитала у неї також про ОСОБА_6 , на що остання повела себе зухвало та спровокувала останню на конфлікт. ОСОБА_1 зазначила, що вона ОСОБА_2 не чіпала.

Крім того, відповідно до заяви ОСОБА_1 , що була надана нею на адресу суду 06 лютого 2024 року та зареєстрована за вхідним № 74/24-вх., остання вказала, що вона є сестрою ОСОБА_7 , якого убив ОСОБА_4 . Сім`я ОСОБА_5 , а саме ОСОБА_9 , його донька ОСОБА_10 та їх друзі пишуть та дзвонять з погрозами на її адресу. В день коли відбувся конфлікт вони ображали ОСОБА_11 та виражались нецензурною лайкою на адресу убитого брата ОСОБА_12 .

Суддя, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Згідно зі статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами статтей 251 та 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В обґрунтування вини ОСОБА_1 працівниками Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області надані наступні докази, які безпосередньо були досліджені у судовому засіданні, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 877851, складений 02 лютого 2024 року поліцейським офіцером громади СВГ відділу превенції Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Струповим Д. О., який особисто підписаний ОСОБА_1 з вказівкою, що пояснення додаються на окремому аркуші (а. с. 2); рапорт старшого інспектора чергового Чергової частини Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції І. Поплавського, про те, що 01 лютого 2024 року о 12 годині 59 хвилин надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 01 лютого 2024 року о 12 годині 58 хвилин за адресою: Харківська область, Харківський (колишній Нововодолазький) район, селище міського типу Нова Водолага, площа Кооперативна, 30 хвилин тому знайома жінка на ім`я ОСОБА_13 погрожувала онуці заявниці, ОСОБА_2 , що спалить її та лаялась у бік дівчини. Заявник ОСОБА_14 . Заяву зареєстрованого в Інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (Журнал єдиного обліку) за № 236 від 01 лютого 2024 року (а. с. 4); копію протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 01 лютого 2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , просить прийняти міри до ОСОБА_15 , яка 01 лютого 2024 року близько 12 годині 30 хвилин в центрі Нової Водолаги, біля кафе «Делюр», без будь-якої причини ображала її онуку ОСОБА_8 та погрожувала їй фізичною розправою (а. с. 5); копію письмових пояснень ОСОБА_14 , з яких убачається, що 01 лютого 2024 року близько 11 години 30 хвилин їй зателефонував її чоловік, ОСОБА_16 , який разом з онукою ОСОБА_8 поїхали до ветеринарної клініки в селище міського типу Нова Водолага. До їхньої машини підійшла ОСОБА_15 та почала виражатись у на їх адресу нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою (а. с. 6); копію письмових пояснень ОСОБА_17 , який вказав, що 01 лютого 2024 року він разом з онукою ОСОБА_2 поїхали до ветеринарної клініки в селище міського типу Нова Водолага, вулиця Кооперативна. Його онука пішла до приміщення ветеринарної клініки, а він залишався на вулиці. До нього підійшла ОСОБА_15 , почала стукати по машині, висловлюватись нецензурною лайкою, погрожувати фізичною розправою. Після чого ОСОБА_13 пішла до приміщенні клініки. Коли з приміщення вийшла онука ОСОБА_18 , то повідомила, що ОСОБА_15 влаштувала скандал, висловлювалась нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою (а. с. 7); копію письмових пояснень ОСОБА_2 , яка вказала, що 01 лютого 2024 року близько 11 години 00 хвилин вона разом з дідусем поїхала до ветеринарної клініки в селище міського типу Нова Водолага, вулиця Кооперативна. Коли дівчина перебувала у приміщенні клініки до неї підійшла ОСОБА_15 , почала висловлюватись нецензурною лайкою, погрожувати фізичною розправою (а. с. 8); копію пояснень ОСОБА_19 , яка зазначила, що 01 лютого 2024 року вона перебувала на своєму робочому місці у ветеринарній клініці в селищі міського типу Нова Водолага. В цей час до клініки прийшла на прийом їх клієнтка ОСОБА_8 із своєю собакою. Приблизно через 15 хвилин до клініки зайшла також їхня клієнтка ОСОБА_15 , яка вчинила конфлікт з ОСОБА_8 , в результаті чого виражалась нецензурною лайкою у її сторону та погрожувала фізичною розправою. Так як конфлікт проходив у приміщенні клініки ОСОБА_19 попрохала останніх вийти на вулицю (а. с. 9); копію письмових пояснень ОСОБА_1 , яка зазначила, що 01 лютого 2024 року вона перебувала в селищі міського типу Нова Водолага поблизу кафе «Делюр», де побачила ОСОБА_17 та вирішила підійти до нього щоб запитати у нього, де на даний час перебуває їх онук, ОСОБА_20 , на що він їй нагрубив. Потім ОСОБА_1 зайшла до приміщення ветеринарної клініки, де побачила сестру ОСОБА_6 . У них виникла словесна перепалка. В подальшому вони вийшли на вулицю та дівчина почала ображати ОСОБА_1 , на що остання також відповіла образами (а. с. 11).

Як вже зазначалося вище провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності (стаття 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

У відповідності до частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення (проступок) це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Нормами статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення імперативно визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 877851, складеного 02 лютого 2024 року поліцейським офіцером громади СВГ відділу превенції Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Струповим Д. О., ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме те, що 01 лютого 2024 року о 11 годині 30 хвилин, по провулку Кооперативному, будинок № 10, в селищі міського типу Нова Водолага громадянка ОСОБА_1 висловлювалась нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_2 та погрожувала фізичною розправою, внаслідок чого порушувала громадський порядок і спокій громадян.

З даного приводу слід зазначити, що підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Відповідно до диспозиції статті 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення дрібним хуліганством є нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Найбільш розповсюджена форма дрібного хуліганства нецензурна лайка у громадських місцях, непристойні висловлювання.

Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язній манері.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце.

Громадське місце вільна в доступі необмеженому колу осіб територія нежитлового та невиробничого призначення, яка використовується для задоволення особистих потреб, у межах якої здійснюється державне регулювання суспільних відносин з охорони громадського порядку. Отже, громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб, незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів.

З об`єктивної сторони, хуліганство, незалежно від виду відповідальності (адміністративної чи кримінальної), характеризується порушенням громадського порядку

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Тобто, особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення буде порушено громадський порядок і прагне цього чи умисно допускає.

Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана.

Крім того, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого.

Тобто, головною рушійною силою хуліганських дій є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Таку правову позицію висловила і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 288/1158/16-к.

Таким чином підсумовуючи вище викладене слід зазначити, що у сенсі статті 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на громадський порядок. Поняття «дрібне хуліганство» це нецензурна лайка в громадських місцях, образливе приставання до громадян та інші подібні дій, що порушують громадський порядок і спокій громадян, якщо вони за своїм характером не тягнуть застосування заходів кримінального покарання. Дрібне хуліганство характеризується наявністю умислу особа, яка скоїла дрібне хуліганство, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок, і бажає чи свідомо допускає вияв неповаги до суспільства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Також слушним буде зауважити, що громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Верховний Суд України у постанові від 04 жовтня 2012 року у справі № 5-17кс12 сформулював правову позицію, відповідно до якої громадський порядок слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформулювався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного тощо.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зокрема із використанням травмуючих властивостей таких предметів, як вогнепальна зброя, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Характерною ознакою хуліганства є безпричинне вчинення зазначених в диспозиції вказаної статті дій. Разом з тим, за судовою практикою не являються хуліганством дії які, хоча і містять ознаки правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, але були вчинені на ґрунті неприязних відносин.

Також слід зазначити, що адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення має матеріальний склад, тому суспільно небезпечні наслідки можуть бути поставлені у вину особі лише за умови, що вони перебували в причинно-наслідковому зв`язку з його дією або бездіяльністю.

З системного аналізу діючого законодавства вбачається, що суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до дестабілізації стану суспільства.

Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян.

Між тим, у протоколі про адміністративне правопорушення, що є предметом судового розгляду, взагалі не зазначено, яким чином був порушений громадський порядок і спокій громадян, як і не зазначено мотив вчинення ОСОБА_1 відповідних дій, в той час як протокол, є актом обвинувачення, й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В даному випадку, як убачається із наявних матеріалів справи, у тому числі копій письмових пояснень, дії з боку ОСОБА_1 виникли на підставі існуючого до цього конфлікту між ОСОБА_1 та родиною ОСОБА_5 , а саме з приводу нанесення братом ОСОБА_8 ОСОБА_21 смертельних тілесних ушкоджень брату ОСОБА_1 ОСОБА_22 , що призвели до смерті останнього.

Обстановка й обставини подій, які мали місце 01 лютого 2024 року близько 11 години 30 хвилин в селищі міського типу Нова Водолага, а саме коли відбувся словесний конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , свідчать про те, що він був зумовлений особистою неприязню ОСОБА_1 саме до родини ОСОБА_5 , а не бажанням протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам.

Аналізуючи правову природу конфлікту, в ході якого ОСОБА_1 була застосована нецензурна лайка, необхідно дійти висновку про відсутність в ньому такої необхідної складової правопорушення як наявність вини у формі прямого чи непрямого умислу на порушення саме громадського порядку.

Із наявних матеріалів справи не вбачається наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме ні об`єктивної сторони правопорушення у сфері суспільних правовідносин, ні суб`єктивної у формі умислу особи на скоєння хуліганських дій, з метою порушення громадського порядку.

Жодних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 відповідних дій саме з мотивом явної неповаги до суспільства суду надано не було.

Отже, за наслідками розгляду даного адміністративного матеріалу з наданих органом поліції у якості доказів фактичних даних не можливо з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом» констатувати факт хуліганського мотиву поведінки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року в справі № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачиться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а указав, що силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

У постанові від 16 березня 2021 року у справі № 473/2010/17 Верховний Суд зазначив, що розумний сумнів це такий непереборний сумнів, який залишається у суду щодо винуватості особи після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості винувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно слідує, що стандарт «достатніх підстав (доказів) вважати», котрим фактично послуговується компетентна особа при складані проколу про адміністративне правопорушення, є нижчим ніж стандарту «поза розумним сумнівом».

Для цілей стандарту «достатніх підстав (доказів) вважати» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують особу з певним правопорушенням (демонструють імовірну причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше провадження у порядку Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак суд при розгляді справи по суті, у тому числі при їх оцінці керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» та таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до частини 1 статті 9 та статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто, адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності (постанова Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 383/1120/16-а (провадження № 2-а/383/4/17).

Відповідно оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд враховує, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Як наслідок, на переконання суду, дані відображенні у протоколі про адміністративне правопорушення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів.

Навпаки, із наданих матеріалів судом встановлено відсутність у діях ОСОБА_1 об`єктивної та суб`єктивної сторони дрібного хуліганства (мотиву порушувати громадський порядок і спокій громадян), що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суттю адміністративного провадження є розгляд справи, який складається із: а) здійснення юридичної оцінки зібраних матеріалів; б) повного та всебічного дослідження матеріалів справи; в) встановлення об`єктивної істини у справі; г) винесення рішення (постанови) і доведення їх до відома учасників провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною 2 статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова про закриття провадження виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на зазначене, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 2, 7, 9 13, 23, 173, 245, 246, пунктом 1 частини 1 статті 247, статтями 249 252, частиною 1 статті 255, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 285, частиною 2 статті 287, статтями 294, 298, частинами 1 і 2 статті 299 та частиною 1 статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за статті 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення (пункт 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Т. М. Трояновська