Єдиний унікальний номер 205/2063/24
Номер провадження3/205/1678/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Терещенко Т.П., розглянувши матеріали, які надійшли від батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

22 лютого 2024 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП надійшли матеріали адміністративної справи разом з протоколом про адміністративне правопорушення Серії ААД №203806 від 06 лютого 2024 року, який складено щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №203806 від 06 лютого 2024 року встановлено, що 18 листопада 2023 року о 08 годині 30 хвилин у м. Краматорську по вул. Парковій біля буд. №20, водій ОСОБА_1 рухалась на сухому асфальтному покриттю, наближаючись до пішохідного переходу не надала перевагу в русі ОСОБА_2 та здійснила наїзд на пішохода, внаслідок ДТП ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження, транспортний засіб «Fiant Punto», отримав механічні ушкодження, чим завдано матеріальних збитків та ОСОБА_1 порушила вимоги п. 18.1. Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

23 лютого 2024 року постановою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції разом з протоколом про адміністративне правопорушення Серії ААД №203806 від 06 лютого 2024 року, складеним щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, повернуто до батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції для належного оформлення.

Вищевказані матеріали справи про адміністративне правопорушення 28 березня 2024 року було направлено до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська після дооформлення, які надійшли до канцелярії суду 05 квітня 2024 року разом з рапортом старшого інспектора відділення розшуку та ОМ ДТП батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Дениса Сопіна від 23 березня 2024 року, в яких було викладено пояснення по суті складеного ним протоколу про адміністративне правопорушення, без усунення недоліків протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів.

Постановою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська матеріали справи про адміністративне правопорушення від 12 листопада 2024 року матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції разом з протоколом про адміністративне правопорушення Серії ААД №203806 від 06 лютого 2024 року, складеним щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП, повторно повернуто до батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції для належного оформлення.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення, які було повторно повернуто до батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції для належного оформлення 12 грудня 2024 року повернулись до суду у зв`язку з закінченням терміну їх зберігання, що свідчить про відмову вказаного органу від отримання вказаних документів та небажання усувати встановлені суддею недоліки.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явились, причин поважності своєї неявки суду не надали, тому суд, вважаючи їх причини неявки не поважними, розглядає справу за їх відсутності на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення суддя дійшов таких висновків.

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 124 КУпАП, у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. На суд покладено обов`язок повідомити таку особу про час та місце судового розгляду, що судом було зроблено.

Відповідно до п. 18.1. Правил дорожнього руху водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 254 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності та основним доказом у справі.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як зазначено в ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року.

Відповідно до ст. ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно із ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

На підставі принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтями 9 Конституції України та 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Вищевказані джерела права гарантують особі право на свободу та особисту недоторканість, а також право на справедливий і публічний розгляд його справи.

Вимогами пункту 17 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06 листопада 2015 року №1376 з наступними змінами та доповненнями, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

У порушення вищезазначених вимог, до протоколу про адміністративне правопорушення долучені копії доказів (матеріалів) неналежної якості, зміст яких неможливо розібрати, зокрема, відсутні належної якості пояснення всіх учасників та/або свідків дорожньо-транспортної пригоди, протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди і схема місця ДТП, а також інші документи, відсутні висновки експертизи щодо тілесних ушкоджень, які отримали учасники дорожньо-транспортної пригоди, що позбавляє суд можливості повно та об`єктивно з`ясувати всі фактичні обставини справи, вирішити справу у точній відповідності із законом.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, зазначені недоліки, допущені при складенні та оформленні адміністративного матеріалу, позбавляють можливості здійснити всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин правопорушення та як наслідок, здійснити розгляд адміністративної справи по суті і прийняти законне рішення у справі.

Варто зазначити, що після доопрацювання та повернення матеріалів до суду 05 квітня 2024 року недоліки викладені у постанові судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2024 року не було усунуто, а інші належні, достатні і допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у суду відсутні, та не долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Визначення «законності» або «згідно із законом» досить широко наведено в практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права, у зв`язку із чим є обов`язковою до врахування судами при розгляді справ відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, в рішенні «Салов проти України» (Salov v. Ukraine) від 27 квітня 2004 р. ЄСПЛ нагадав, що фраза «відповідно до закону» вимагає, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя в національному праві.

Крім того, у рішенні у справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine) від 29 червня 2006 року, заява №11901/02, в п. 60 ЄСПЛ зазначено, що «законність розуміють як фундаментальну юридичну категорію, що є критерієм правового життя суспільства і громадян; законність також розглядають як «принцип, метод та режим суворого, неухильного дотримання, виконання норм права всіма учасниками суспільних відносин». У правовій державі законність (правозаконність) є гарантією правомірності застосованого примусу».

Однак концепція «законності» стосується не лише статті 8, але й багатьох інших статей Конвенції. Наприклад, у справі «Кац та інші проти України» (Kats and Others v. Ukraine, заява № 29971/04), рішення від 18 грудня 2008 року, ЄСПЛ зазначив, що слово «законний» та словосполучення «відповідно до процедури, встановленої законом», які містяться в п. 1 ст. 5, по суті, відсилають до національного законодавства і встановлюють обов`язок забезпечувати дотримання матеріально-правових та процесуальних норм такого законодавства.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно із ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Аналогічного роду положення закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. ст. 13, 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

При цьому суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, адже діючи таким чином, він неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Крім того, зі змісту вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що його складено 06 лютого 2024 року стосовно дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 18 листопада 2023 року, а матеріали справи про адміністративне правопорушення було направлено до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська лише 12 лютого 2024 року, після отримання 29 січня 2024 року БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП від Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області направлених за належністю матеріалів за фактом ДТП за участю ОСОБА_1 , що надійшли від ТУ ДБР з дислокацією у м. Краматорську.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Отже, на дату надходження 22 лютого 2024 року до суду протоколу про адміністративне правопорушення разом з матеріалами адміністративної справи до суду вже минули строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП.

Аналізуючи вищезазначені обставини, вважаю, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази того, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, при обставинах, викладених у протоколі, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не доводиться поза розумним сумнівом наявними у суду доказами, а на день розгляду справи закінчився строк накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Пунктом 7 частини 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього кодексу.

Враховуючи вищезазначене, на час розгляду вказаної адміністративної справи минули строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП, а тому провадження в справі підлягає закриттю.

Згідно із ст. 40-1 КУпАП судовий збір у разі закриття провадження у справі не стягується.

Керуючись ст. ст. ст. 7, 9, 40-1, 124, 245, 247, 251, 256, 280, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП, закрити у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Т.П. Терещенко