№ провадження 3/208/3317/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 грудня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Кіблицької М.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 136906 від 25.09.2024 року, 25.09.2024 року о 23:18 годин в м. Кам`янське вул. Криворізька, 40А, водій ОСОБА_1 керував т.з. Subaru д.н.з. НОМЕР_1 та 25.09.2024 р. о 19:40 год. не надав переваги в русі мотоциклу Кавасакі, що рухався по головній дорозі. У наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду. Про причини своєї неявки не повідомив.

Представник ОСОБА_1 Переверзев І.В. надав до судового засідання клопотання про закриття адміністративного правопорушення, оскільки під час оформлення матеріалів ДТП письмові пояснення поліцейському Лисяк Ю.А. надав власноручні та самостійно сформульовані. В той же час, пояснення водія мотоциклу ОСОБА_2 відсутні. Крім того подібна манера їзди, коли водій перевищує швидкість руху та не дотримується дистанції, є характерною для «потерплого» ОСОБА_2 , якого по справі №208/5884/24 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська було притягнуто до адміністративної відповідальності за тотожних обставин, на тій самій вулиці Криворізькій.

Так, за фабулою справи №208/5884/24 слідує, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 830013 від 17.06.2024 року, 17.06.2024 0 15:36 годин в м. Кам`янське, водій ОСОБА_2 керував автомобілем Fiat Doblo д.н. по вул. Криворізька 77, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Dacia Logan, який рухався попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.п.12.1,13.1 ПДР , за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Щодо водія мотоциклу ОСОБА_2 також було складено протокол 25.09.2024, проте ОСОБА_2 уник відповідальності через непрофесійні дії працівників поліції, які допустили суттєві помилки про оформленні матеріалів ДТП.

Так, з постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 11.11.2024 по справі №208/10960/24 вбачається, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №136902 від 25.09.2024 року слідує, що 25.09.2024 року о 19:40 год. в м. Кам`янське, вул. Криворізька, 40А гр. ОСОБА_2 не впевнився в безпечній швидкості, не вибрав безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем Субару під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП т/з отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, потерпілі відсутні. Водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 13.2 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Проте, у справі №208/10960/24 судом встановлено, що в провину ОСОБА_2 ставиться порушення п. 13.2 ПДР України. Проте, відповідно до даного пункту, на дорогах поза населеними пунктами водії транспортних засобів, швидкість яких не перевищує 40 км/год, повинні дотримувати такої дистанції, щоб транспортні засоби, які виконують обгін, мали змогу безперешкодно повернутися на раніше займану смугу руху. В свою чергу, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №136902 від 25.09.2024, дорожньо-транспортна подія трапилась в м. Кам`янське, по вул. Криворізька, поблизу буд. 40А.

Оскільки п.13.2 ПДР України регулює дії водіїв поза населеним пунктом, а ДТП сталося в м. Кам`янське, то ОСОБА_2 не можна ставити в провину невиконання вимог п. 13.2 ПДР України. Таким чином, незнання працівниками поліції змісту Правил дорожнього руху призвело до уникнення ОСОБА_2 адміністративної відповідальності. Ці ж непрофесійні дії працівників поліції виразились і в дефектному складанні адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 .

Так, схема місця ДТП має суттєві недоліки. Зокрема, на схемі відсутні наступні обов`язкові елементи: сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів; сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів; Слід зазначити, що схема ДТП від 25.09.2024 фактично відображує не механізм ДТП, яке сталося між його учасниками, а розташування транспортних засобів після самої пригоди.

З цієї схеми неможливо встановити обставини, які мали місце до та під час дорожньо-транспортної пригоди. Наявність на схемі ДТП від 25.09.2024 координат осипу невідомого матеріалу не забезпечує можливість визначити який з водіїв порушив правила дорожнього руху. Таким чином, схема ДТП не відображає механізму зіткнення транспортних засобів. Схема, яка була складена на місці події, фіксує лише кінцеве положення транспортних засобів після їх зупинки на узбіччі, коли вже прибули співробітники поліції. Це означає, що схема не містить жодної інформації про те: на якій відстані знаходилися транспортні засоби один від одного під час початку виїзду автомобіля Субару під керуванням ОСОБА_1 на вул. Криворізьку; яка була швидкість кожного транспортного засобу; які маневри здійснював водій мотоцикла перед зіткненням та з якою швидкістю він рухався. Відсутність цих ключових параметрів унеможливлює встановлення причинно- наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_1 та настанням ДТП.

Слід зауважити і на відсутності прив`язки до дорожніх умов і динаміки подій. Так, у схемі також не враховано фактичне розташування інших транспортних засобів, які були на дорозі під час ДТП; Така неповнота даних виключає можливість визначення, чи відповідали дії кожного із водіїв вимогам Правил дорожнього руху. Унаслідок цього кінцеве положення транспортних засобів не може бути об`єктивним свідченням їхнього взаємного розташування в момент зіткнення. В такому разі, якщо схема не супроводжується іншими об`єктивними доказами, зокрема: показаннями свідків події та даними технічних експертиз щодо швидкості, траєкторії руху та інших параметрів, то доказова цінність такої схеми є вкрай низькою. У даному випадку схема ДТП не є належним доказом, оскільки вона не підтверджує факт порушення конкретним водієм правил дорожнього руху і не відображає жодної об`єктивної інформації про механізм ДТП.

Судова практика підтверджує, що схеми ДТП, які не містять даних про динаміку подій, а лише фіксують остаточне положення транспортних засобів, не можуть використовуватися як самостійний доказ вини певного водія. Отже, очевидним є висновок про те, що схема ДТП від 25.09.2024, яка фіксує лише кінцеве положення транспортних засобів після зіткнення, не дає змоги встановити механізм аварії та визначити, чиї дії призвели до ДТП. Такий документ не може бути використаний як належний і допустимий доказ у встановленні вини ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положення статті 124 КУпАП вказує, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до п. 9.4 ПДР України, подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50100 м у населених пунктах і за 150200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху. Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів.

Відповідно до п. 10.1 ПДР Україниперед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Зі змісту наведеної норми слідує, що відповідальність за ст. 124 КУпАП настає для учасників дорожнього руху за порушення ними правил дорожнього руху. Однак, в даному випадку протокол було складено з недоліками, які позбавляють суд об`єктивно, повно та неупереджено вирішити питання про наявність в діях ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України №39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18.01.1978 у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25). Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Пунктом 39 рішення ЄСПЛ у справі «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 року (Заява № 16347/02) Суд зауважив, що з огляду на загальний характер законодавчого положення а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, провадження у таких справах є кримінальними для цілей застосування Конвенції (рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI; ухвала щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» (Rybka v. Ukraine), заява № 10544/03, від 17 листопада 2009 року).

Враховуючи правову позицію ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), суддя не має права взяти на себе функції сторони обвинувачення, змінити обсяг інкримінованого правопорушення, усунути певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколі про адміністративне правопорушення, самостійно відшукувати докази винуватості особи, що становило б порушення ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

За змістом ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»). Зокрема, в даному випадку можна врахувати, що адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності достатніх доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Отже, відповідно до статті ст. 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що суд не здійснює збирання додаткових доказів, а також враховуючи такі засади провадження як диспозитивність, змагальність процесу, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про відсутність складу правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 що відповідно до вимог п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 124, 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП,-

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 10-ти днів з дня винесення.

Суддя Похваліта С. М.