Справа № 167/73/24
Номер провадження 3/167/76/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2024 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Сіліча І. І.,

секретаря судових засідань - Матвійчук Л. О.,

з участю особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли відділу поліцейської діяльності № 1 (м. Рожище) Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , водія, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП)

ВСТАНОВИВ:

До Рожищенського районного суду Волинської області надійшли матеріали щодо ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №197894 від 18 січня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 18 січня 2024 року о 21 год 57 хв в м. Рожище по вул. Промислова, керував автомобілем марки «Фіат», д.н.з НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані як порушення вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав. Суду пояснив, що дійсно 18 січня 2024 року о 21 год 57 хв знаходився в м. Рожище по вул. Промислова в стані алкогольного сп`яніння. Однак автомобілем не керував. Коли до нього підійшли працівники поліції він сидів в автомобілі, однак інспектор повідомив, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, зазначив, що як вбачається із долученого до матеріалів справи відеозапису на диску, знятого з бодікамери поліцейського, не неможливо зробити висновок про те чи, керував він транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та чи зупиняли його співробітники поліції під час керування транспортни засобом. У зв`язку з наведеним, просить провадження у справі відносно нього про притягнення його за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Особа, яка була присутня при складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейський І. Кіпень суду пояснив, що 18 січня 2024 року, здійснюючи патрулювання вулиць в м. Рожище по вул. Промислова, близько 21 год 57 хв на узбіччі дороги побачили автомобіль марки «Фіат» із включеними аварійними вогнями. Коли підійшли до автомобіля, то від водія було чути різкий запах алкоголю. Після чого водій ОСОБА_1 пройшов освідування, за результатами якого відносно нього було складено протокол про вичнення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, працівника поліції, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

За ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту, захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінов проти України» рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02).

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст.6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч. 2 ст. 52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Згідно з п. 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції до суду були надані протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №197894 від 18 січня 2024 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, чек приладу Drager Alcotest 6810 з якого вбачається, що особою, яку тестують є ОСОБА_1 , результат огляду 0,36 %, відеозапис з бодікамери поліцейського на DVD-R диску.

Як було встановлено із переглянутого відеозапису, долученого до адміністративних матеріалів, співробітники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, однак сам момент керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Фіат» д.н.з. НОМЕР_1 у час та місці зазначені в протоколі на відеозапису не зафіксований.

На думку суду, відеофіксація порушення є інструментом прозорості та об`єктивності здійснення працівником поліції своїх повноважень. Оглядом DVD диску з відеозаписом встановлено відсутність даних про зупинку працівниками поліції водія ОСОБА_1 18 січня 2024 року, о 21 год 57 хв в м. Рожище на вулиці Промислова.

У зв`язку з цим, подальше проходження огляду на стан сп`яніння не пов`язане із фактом керування ним автомобілем. Вказані обставини також об`єктивно підтверджується оглянутим судом відеозаписом.

Таким чином, викладене у своїй сукупності свідчить, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст.130 КУпАП, оскільки відсутні докази на підтвердження факту керування останнього транспортним засобом у час та місці зазначеному у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Жодних доказів в розумінні статті 251 КУпАП на спростування вищевказаного в матеріалах справи немає.

Крім того, як зазначив Верховний суд у Постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За змістом статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 статті 7 КУпАП).

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вказане, проаналізувавши та оцінивши відповідно до вимог статті 252 КУпАП наведені вище обставини справи та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 7, 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Рожищенський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: І.І.Сіліч