Справа № 308/3682/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю секретаря судових засідань Чейпеш С. І., захисника-адвоката Шкорки І. М., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/487/23, за апеляційною скаргою захисника-адвоката Шкорки І. М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.03.2023.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01(один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 099604 від 16.02.2023 та постанови судді від 21.03.2023 вбачається, що 15.02.2023 о 22 год 33 хв водій ОСОБА_1 в м. Ужгороді по вул. Бородіна, 2, керував автомобілем марки «Skoda Superb» н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився під безперервну відеофіксацію на боді камеру, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього-руху України.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Шкорка І. М. просить постанову судді від 21.03.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі. В обґрунтування апеляційних вимог вказує про незаконність постанови суду першої інстанції та проведений розгляд без належного з`ясування фактичних обставин справи. Судом всупереч вимог ст. 268 КУпАП справу розглянуто у відсутності ОСОБА_1 , без належного сповіщення про час і місце судового розгляду. Окрім того, ОСОБА_1 не визнає того факту, що він порушив вимоги ч. 1 ст. 130 КУпАП, а висновки суду про доведеність його вини є передчасними. Також захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови від 21.03.2023, оскільки ОСОБА_1 присутнім під час розгляду справи не був і копію постанови не отримав.

У доповненні до апеляційної скарги захисник вказує на те, що в матеріалах справи зазначена невірна адреса місця проживання ОСОБА_1 , що і стало причиною пропуску ОСОБА_1 судових засідань у суді першої інстанції та невчасного отримання копії постанови. Суд першої інстанції належним чином не дослідив

-2-

відеозапис з бодікамери поліцейського та протокол про адміністративне правопорушення, у якому не зазначено дійсної адреси проживання ОСОБА_1 та норми Правил дорожнього руху України, які нібито порушив ОСОБА_1 . Тому, постанова суду першої інстанції має бути скасована, а протокол повернутий органу, що його склав, на до оформлення. Крім того, з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 відмовлявся від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, будь-які свідки такої відмови відсутні, а поліцейський на власний розсуд розтлумачив фізіологічну неспроможність ОСОБА_1 виділити сечу для дослідження як відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Стаття 130 КУпАП не передбачає відповідальності за неспроможність здати зразок сечі для дослідження. При цьому, поліцейський та лікар не запропонували ОСОБА_1 інший спосіб проходження освідчення на стан сп`яніння шляхом отримання інших біологічних зразків, а саме слина, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук та крові. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, дослідити лист КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» Закарпатської обласної ради від 06.02.2022, постанову судді від 21.03.2023 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у разі необхідності, вирішити питання про повернення адміністративних матеріалів до поліції на до оформлення.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 , на розгляд справи щодо нього не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв, відомостей про поважність причин неявки не надав. Повідомлення про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 надіслано відповідно до вимог законуна адресу, яка наявна в матеріалах справи, однак таке повернулося до апеляційного суду без вручення адресату. Наведене свідчить про те, що судом апеляційної інстанції вжито всіх можливих заходів для повідомлення сторони захисту про час та місце розгляду справи. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП. При цьому, береться до уваги думка захисника-адвоката Шкорки І. М., який не заперечував щодо розгляду справи без участі ОСОБА_1 , повідомивши про те, що останньому відомо про час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника-адвока Шкорки І. М., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова судді винесена без участі ОСОБА_1 . При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості, які б із достовірністю свідчили про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Також відсутні в матеріалах справи дані про вручення чи направлення ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови у передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП триденний строк. Жодних відомостей про отримання ним копії оскаржуваної постанови в матеріалах справи не міститься.

-3-

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 та його захиснику своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду від 21.03.2023, а тому з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, визнаються поважними, у зв`язку із чим, клопотання захисника про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а строк поновленню.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд

-4-

проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що 15.02.2023 о 22 год 33 хв, водій ОСОБА_1 в м. Ужгороді по вул. Бородіна, 2, керував автомобілем марки «Skoda Superb», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився під безперервну відео фіксацію на боді камеру, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Незважаючи на заперечення захисником вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина у вчиненні вказаного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 099604 від 16.02.2023, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми; направленням на огляд водія від 15.02.2023, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 6551295 від 15.02.2023, рапортом поліцейського, додатками у вигляді СD-диска з відеоматеріалами правопорушення та іншими матеріалами справи.

Оцінка доказів відповідно до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

При розгляді справи, апеляційний суд враховує, що згідно п. 1.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до ознак наркотичного сп`яніння, окрім інших, віднесено: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук), тобто ті ознаки, що мали місце у випадку зупинки водія ОСОБА_1 .

Всупереч доводів апеляційної скарги, в інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, від проходження якого останній відмовився, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Закарпатській області Охотська А. Р. була упередженою при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 і, що в неї були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяла у межах наданих їй повноважень, протокол нею складено згідно вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що висновки суду зроблено формально і такі не відповідають фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження.

Крім того, апеляційний суд оглянув відеозапис із нагрудних камер працівників поліції, з якого чітко вбачається факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

-5-

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги захисника щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції належним чином не дослідив відеозапис з бодікамери поліцейського та протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі є безпідставними та необґрунтованими, з огляду на те, що у вказаних доказах містяться відомості про обставини, які з достовірністю свідчать про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження про те, що у протоколі не зазначено дійсної адреси проживання ОСОБА_1 та норми Правил дорожнього руху України, які нібито порушив ОСОБА_1 , жодним чином не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 ознак порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України та події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Між тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що як вбачається з протоколу та відеозапису, відомості про особу правопорушника, у тому числі місце його проживання, встановлено з посвідчення водія НОМЕР_2 та зі слів самого ОСОБА_1 , а з рапорту інспектора Охотської А. Р. від 19.02.2023 вбачається, що нею у протоколі помилково не вказано пункт Правил дорожнього руху України, який ОСОБА_1 порушено, і просить вважати вірним п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що у свою чергу свідчить про те, що цей недолік протоколу, на який посилається захисник, інспектором поліції усунено.

Апеляційний суд вважає, що складений щодо ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у ньому відображені всі необхідні та передбачені цією нормою відомості, а підстав для його направлення до патрульної поліції для належного оформлення відсутні, у зв`язку з чим доводи апеляційної скаргу про те, що постанова суду першої інстанції має бути скасована, а протокол повернутий органу, що його склав, на до оформлення, - апеляційний суд визнає безпідставними й такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства, і такі відхиляє.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, спростовано даними відеозапису, згідно якого поліцейський, встановивши у ОСОБА_1 наявність ознак наркотичного сп`яніння запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, склавши відповідне направлення, однак у медичному закладі ОСОБА_1 вчиняв дії, які свідчать про його явне небажання проходити огляд та відмову від такого огляду.

Доводи про відсутність будь-яких свідків відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння апеляційний суд також відхиляє як безпідставні і такі, що не ґрунтуються на вимогах закону про адміністративні правопорушення. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що всю хронологію події, що мала місце за участю ОСОБА_1 , зафіксовано на технічні засоби відеофіксації, а тому з урахуванням положень ст. 266 КУпАП залучення двох свідків не вимагається. Між тим факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджено і лікарем ОСОБА_3 на зворотній сторінці направлення (а. с. 2).

При цьому, безпідставними є твердження сторони захисту про неналежність та недопустимість наявного у матеріалах справи відеозапису як доказу у даній справі.

-6-

Доводи про те, що поліцейський на власний розсуд розтлумачив фізіологічну неспроможність ОСОБА_1 виділити сечу для дослідження як відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Статтею 130 КУпАП встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у даному випадку полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом і якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння.

Таким чином, попри наявність у водія обов`язку пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського, особа також може відмовитися від його виконання. Така відмова може відбутися і на місці зупинки транспортного засобу, і в медичному закладі. Оскільки ОСОБА_1 є водієм, а тому презюмується його знання Правил дорожнього руху України, своїх обов`язків як водія, а також наслідків від виконання таких обов`язків.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги в цій частині, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, а дії ОСОБА_1 вірно розцінено працівником поліції як відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

З цих підстав, як безпідставні, необґрунтовані і такі, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що стаття 130 КУпАП не передбачає відповідальності за неспроможність здати зразок сечі для дослідження, а поліцейський та лікар не запропонували ОСОБА_1 інший спосіб проходження освідчення на стан сп`яніння шляхом отримання інших біологічних зразків, а саме слина, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук та крові.

Посилання захисника-адвоката Шкорки І. М. на лист КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» Закарпатської обласної ради від 06.02.2022, відповідно до якого указаний заклад здійснює дослідження біологічних середовищ сеча, кров із метою виявлення наркотичних речовин у них, апеляційний суд із урахуванням наведеного вище визнає такими, що жодним чином не спростовують встановленого апеляційним судом факту здійснення ОСОБА_1 дій, які свідчать ні про що інше, ніж про явну відмову від проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння у запропонований лікарем спосіб, який не заборонено чинним законодавством.

Посилання адвоката Шкорки І. М. у поданій в інтересах ОСОБА_1 апеляційній скарзі на те, що судом при прийнятті рішення порушено право на захист та інші процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд визнає такими, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України та не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що факт розгляду справи без участі правопорушника враховано апеляційним судом як одну з підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, і при цьому під час апеляційного розгляду справи було забезпечено реалізацію ОСОБА_1 прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

-7-

Вимоги, які містяться у доповненні до апеляційної скарги, зокрема про закриття провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки цією нормою передбачено закриття провадження у справі у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність, чого в даній справі не встановлено.

Не встановлено апеляційним судом і будь-яких обставин, які б давали підстави для направлення матеріалів справи до патрульної поліції для належного оформлення.

Разом з тим, апеляційний суд констатує, що викликана за клопотанням сторони захисту інспектор патрульної поліції Охотська А. Р. до апеляційного суду не з`явилися з невідомих причин, однак апеляційний суд вважає, що її допит з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів та встановлених апеляційним судом обставин, не має вирішального значення у питанні доведеності вини ОСОБА_1 , яка підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, які є належними, допустимими та достатніми і у своїй сукупності свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також апеляційний суд звертає увагу і на те, що адвокат Шкорка І. М., який заявив клопотання про виклик інспектора поліції, не наполягав на повторному його виклику.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд бере до уваги і те, що матеріали справи не містять і стороною захисту не надано будь-яких відомостей про те, що ними оскаржувалась незаконність дій як працівників поліції під час оформлення щодо ОСОБА_1 адміністративних матеріалів, так і лікаря, який підтвердив факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

На будь-які інші доводи та обставини, які б свідчили про необґрунтованість висновків суду першої інстанції, в апеляційній скарзі до доповненні до неї не вказується і на такі не посилався захисник під час апеляційного розгляду справи.

Судом першої інстанції також, з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діяння ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

При цьому, апеляційний суд враховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський Суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008), Європейський Суд вказав на те, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

-8-

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09. 06. 2005), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 відповідає характеру вчиненого адміністративного правопорушення, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для його зміни, навіть з урахуванням даних про його особу, не вбачається.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника адвоката Шкорки І. М. задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст.294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що захисником не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В

Клопотання захисника-адвоката Шкорки І. М. задовольнити, поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.03.2023.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Шкорки І. М. в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.03.2023, щодо нього,- без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя