П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2553/24

Провадження № 3/348/1162/24

17 грудня 2024 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Максименко О.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; паспорт № НОМЕР_1 , виданий 28.10.2021, орган видачі 2621, РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

У с т а н о в и в :

11.10.2024 о 01:58 год. в смт Битків по вул. Михайлюка водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки фольксваген гольф д.н.з. НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився як на місці зупинки так і в лікувальному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що він стояв на узбіччі, не рухався, бо в нього зламався автомобіль, закипів мотор, витік антифріз. З ним в автомобілі були ще пасажири, дівчата, ОСОБА_2 телефонував друзям, щоб ті їх забрали, але не дозвонився. Коли вже була комендантська година, Лайщук завів автомобіль, щоб глянути температуру двигуна, в цей час під`їхали працівники поліції, він їм повідомив, що в нього зламався автомобіль. Працівники поліції вимагали пройти огляд на стан сп`яніння, він спочатку відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці та погодився їхати на освідування до лікарні. При цьому йому сказали, щоб він висадив пасажирів та зачинив авто. Але він не погодився, бо була ніч і він не хотів, що дівчата серед ночі стояли посеред дороги. Врешті решт дівчата залишилися в авто, а він з працівниками поліції поїхали в лікарню. По дорозі працівники поліції переконували його не їхати в лікарню, бо це буде дуже довго, і вмовляли погодитися пройти огляд на місці зупинки. При цьому на нього здійснювався психологічний тиск. Він погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки і вони повернулися до його авто. Час в дорозі зайняв десь хвилин 10-15. В цей момент йому передзвонив його друг, який має юридичну освіту та порадив йому відмовитися від проходження огляду взагалі, бо в будь-якому разі на нього складуть протокол за ст. 130 КУпАП. Тому він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в лікарні. Працівники поліції Лайщуку не представлялися та не повідомляли, що ведеться відеофіксація. Після складення протоколу йому вручили копію протоколу та тимчасовий дозвіл на право керування, направлення на огляд йому не вручали. Від керування він був відсторонений, видзвонив свого діда, який живе неподалік і дід вже потім переганяв машину, яка постійно грілася і вони весь час зупинялися, чекали, поки автомобіль охолоне.

Адвокат Головатюк І.М. в судове засідання не з`явився, надав клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, оскільки відсутня законна причина зупинки інспектором водія ОСОБА_1 , відсутня обґрунтована підозра у співробітників поліції, що водій перебував у стані алкогольного сп`яніння. Відеозапис нагрудних камер працівників поліції на диску, що долучений до матеріалів справи, є обривистим, фрагментарним та не відображає всіх подій, порушено процедуру вручення направлення водієві з метою проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я.

Адвокат Довганюк І.В. в судовому засіданні підтримала клопотання адвоката Головатюка І.М. та просила провадження у справі закрити, додавши, що працівники поліції не зупиняли ОСОБА_1 , його автомобіль стояв на обочині, він ним не керував, оскільки автомобіль не рухався. Працівники поліції поводили себе не як поліцейські, не запитали, чому він стоїть, не представилися, підстав для огляду у них не було. Також викликає сумнів достовірність відеозапису, оскільки на одному відео ОСОБА_2 погоджується пройти освідування, а на іншому відео вже відмовляється, відео є фрагментарним, не є безперервним, час на ньому не зафіксований, немає фрагменту, як вони їхали до лікарні. Також ОСОБА_2 не надавалося направлення.

Судом досліджено відеозапис подій, з оглянутого відеозапису вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за допомогою проблискових маячків. За кермом перебував ОСОБА_2 , який повідомив, що він якраз заглох, поламався, в нього витік антифриз. Працівниками поліції було повідомлено причину зупинки: рухався в комендантську годину. При виявленні ознак алкогольного сп`яніння у водія, ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, на що воді відмовився, але погодився їхати в лікарню. В подальшому ОСОБА_2 відмовився від огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в лікарні.

Лайщук справжність подій на відеозапису підтвердив.

Твердження адвоката про те, що відеозаписи є не повними, на них не зафіксовано фрагменту руху в лікарню, що не дозволяє повністю відтворити всіх обставин справи не є слушним, оскільки досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Зі слів ОСОБА_1 до лікарні вони не доїхали, оскільки в дорозі він погодився пройти огляд на місці зупинки і після повернення до автомобіля він відмовився від проходження огляду тільки за порадою друга, що і є зафіксованим на відеозапису. Відсутність зафіксованого руху в дорозі від місця зупинки в напрямку лікарні та повернення назад не впливає на встановлені обставини справи.

Також суд не приймає до уваги заперечення сторони захисту, що ОСОБА_1 не був зупинений, а стояв на узбіччі не рухаючись, оскільки на момент зупинки автомобіль був заведений і Лайщук повідомив, що він тільки заглох.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції..

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні сумнівів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у суду не виникає, всі докази суд вважає належними та допустимими, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - інспектором СРПП Надвірнянського РВП з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , протокол підписав;

- згідно з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу огляд з використанням спеціального технічного засобу Alcofor 507 ОСОБА_1 , у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, не проводився, оскільки останній відмовився;

- згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до КНП «Надвірнянська ЦРЛ» на такий огляд направлявся ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Огляд не проводився, ОСОБА_1 відмовився.

В рапорті від 11.10.2024 поліцейський СРПП Надвірнянського РВП капрал поліції Нанин А.Б. доповідає начальнику про те, що 11.10.2024 о 01:58 під час несення служби спільно з поліцейським СРПП ОСОБА_3 в комендантську годину було зупинено автомобіль марки ?Volkswagen Golf НОМЕР_3 під керуванням гр. ОСОБА_1 для перевірки документів. В ході спілкування було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано в встановленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Алкофора, на що останній відмовився. Після чого було складено відповідний адміністративний протокол.

Рапорт поліцейського за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності з всіма наявними доказами.

На записах з відеореєстратора службового автомобіля зазначений час і дата відповідають даним у протоколі, а далі відображення подій продовжилось на відеозаписі з іншого технічного пристрою, вони зафіксовані у хронологічній послідовності, містять відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. Сторона захисту не заперечувала, що на відео відображений саме ОСОБА_1 , і що таке відео знімалося в період, коли мала місце подія,

У зв`язку із чим суд вважає доведеним скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, відсутність обтяжуючих обставин, із врахуванням характеру скоєного та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп. на користь держави.

Керуючись ст. 23,38, 40-1, ч. 1 ст. 130, 247, 251, 268, 283-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити йому стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок на користь держави (отримувач: ГУК в Ів.-Франк.об/Ів.-Фран.о/21081300, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37951998, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), Номер рахунку (стандарт IBAN) UA0009001, Код класифікації доходів бюджету 21081300 (протокол про адміністративне правопорушення ААД № 588308 від 22.09.2023) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно ст. 307 КУпАП штраф ним має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно зі ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у сумі 605 гривень 60 копійок (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача (ГУДКСУ) Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку UA0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106.Найменування коду класифікації доходів бюджету Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Надвірнянського районного суду

Івано-Франківської області О. Ю. Максименко

Повне судове рішення складено 20.12.2024.