КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Київ

справа №760/13273/24

провадження № 33/824/5771/2024

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працевлаштованої, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП України

ВСТАНОВИВ

19.05.2024 о 00 год. 45 хв. на вул. Паустовського, 41, що в м. Києві, інспектором патрульної поліції в м. Києві зупинена ОСОБА_1 , яка керувала транспортним засобом марки «КІА», моделі «Soul», державний номерний знак НОМЕР_1 .

При спілкуванні з ОСОБА_1 інспектором поліції виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, водію запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння відповідно до постанови КМ України від 17.12.2008 №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», а також наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 «Про затвердження Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 під №1413/27858, за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» або в найближчому закладі охорони здоров`я, на що водій погодилася.

Висновком КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» від 19.05.2024 встановлено, що ОСОБА_1 19.05.2024 перебувала у стані алкогольного сп`яніння, та виявлено наявність у водія позитивної проби у розмірі 0,68% проміле.

У зв`язку з чим, інспектором поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №728552 від 19.05.2024.

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000грн у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік.

Не погодившись з такою постановою, 15 листопада 2024 року ОСОБА_1 подала через захисника Іванюка Олександра Олександровича апеляційну скаргу, у якій просить постанову скасувати та винести нове рішення, яким застосувати до ОСОБА_1 вимоги ст.69 ККУ та не позбавляти її посвідчення водія.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 пройшла всі необхідні процедури, самостійно погодившись на всі вимоги працівників поліції. Також самостійно повідомила працівникам поліції, що ввечері випила декілька келихів вина.

Акцентує увагу, що при складанні працівниками поліції адміністративних матеріалів не було повідомлено та роз`яснено про її права та обов`язки передбачені КУпАП, тому і порушено порядок розгляду справи, що є підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Також зазначає, що з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 чітко відповідає на поставлені питання працівника поліції, мова її розбірлива, порушень координації рухів не фіксується, поведінка спокійна та стримана. За матеріалами відеозапису не можливо встановити стан реагування зіниць очей на світло, оскільки жодних маніпуляцій з перевірки на світло не вживалось.

Також просить врахувати, що підзахисна ОСОБА_1 молода, цілеспрямована людина, є фізичною особою підприємцем, вчасно сплачує податки, фактично утримує свого батька-пенсіонера, якого необхідно постійно возити до лікувальних закладів, щиро визнала що була неправа у даній ситуації, просила суд суворо не карати, так як автомобіль її джерело доходу.

Таким чином, просить суд замінити позбавлення права керування транспортними засобами на виправні роботи, так як до адміністративної відповідності не притягалася та являється законослухняною громадянкою, але через погане самопочуття дитини, через те, що карета ШМД була зайнята, змушена була самостійно везти дитину до лікаря.

Отже, просить суд застосувати до своєї підзахисної ст.69ККУ та призначити міру покарання, крім обов`язкового штрафу у вигляді громадських робіт.

У судове засідання ОСОБА_1 та її захисник не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Захисник Іванюк О. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та вмотивованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані сп`яніння.

Районним судом встановлено та матеріалами справи доведено, що водій ОСОБА_1 19 травня 2024 року керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Суд дійшов висновку, що аргументи захисника ОСОБА_1 адвоката Іванюка О.О., щодо застосування положень ст. 69 КК України є неспроможними, не підлягають для врахування, а також є такими, що не відповідають цілям пов`язаним із запобіганням вчинення правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху та направлені на уникнення особою, що вчинила адміністративне правопорушення належної міри відповідальності.

З матеріалів справи, встановлено, що ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом, добровільно пройшла огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, а тому суд дійшов висновку, що в її діях наявна вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки її вина підтверджується зібраними у справі доказами.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, а також підтверджуються належними та допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи.

Відповідно до Закону, у своїх діях поліцейський керується Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затв. Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затв. Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затв. Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року).

Вина у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №728552 від 19.05.2024, висновком КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» від 19.05.2024, яким встановлено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння та наявність у водія позитивної проби у розмірі 0,68% проміле, відеозаписом події, який зафіксовано на нагрудний відео реєстратор інспектора поліції №472122, 472980, відповідно до якого, ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що остання погодилася шляхом проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я.

У даній справі до протоколу про адміністративне правопорушення додані докази у вигляді файлів відеозапису із нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівників патрульної поліції, які проводили оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. Вказані відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та вимог ст.266 КУпАП. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що суд в даній справі може призначити основне стягнення більш м`яке, ніж встановлено КУпАП. Відповідно до положень ст. 130 КУпАП суд накладає санкцію, передбачену вказаною нормою, та не в праві призначити менше чи більше покарання.

Так, відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При цьому, накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є невід`ємною частиною стягнення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а загальні засади призначення адміністративного стягнення, визначені ч. 1 ст. 33 КУпАП не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки передбачено накладення стягнення у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Тобто у цій справі, з огляду на встановлену законодавством безальтернативну санкцію за ч. 1 ст. 130КУпАП ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Законодавство про адміністративні правопорушення не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

У зв`язку з цим, санкція даної норми Закону з кожним роком постійно суттєво посилюється і на даний час є безальтернативною та суворою.

З огляду на положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем, вчасно сплачує податки, фактично утримує свого батька-пенсіонера, не можуть слугувати підставою для задоволення вимог апеляційної скарги з урахуванням встановленої законодавцем безальтернативної санкції, характеру вчиненого діяння та суспільної небезпеки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, наведені доводи апеляційної скарги про призначення ОСОБА_1 стягнення без позбавлення права керування транспортним засобом не відповідають вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За таких обставин апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року залишається без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Іванюк Олександром - залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Желепа