П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" листопада 2024 р. м. Сокаль

Суддя Сокальського районного суду Львівської області Фарина Л. Ю. розглянувши матеріали справи які надійшли від начальника відділу Департаменту патрульної поліції УПП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , працюючого водієм ПП «Кантол»

за ст.122-4 та ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

06.09.2024 року близько 16.53год. у м.Луцьк по вул. Конекіна 39 водій ОСОБА_1 керуючи автобусом марки «Setra» р.н.з. НОМЕР_1 не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «проїзд без зупинки заборонено» внаслідок чого здійснив наїзд на шлагбаум та пошкодив його - пошкодження з матеріальними збитками.

Також будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_1 , залишив місце події та не повідомив працівників поліції про дану пригоду.

За даними фактами за вчинення ОСОБА_1 кількох правопорушень було складено два протоколи серії ААД №418227за ст. 124 КУпАП та ААД №418226 за ст. 122-4 КУпАП.

Враховуючи, що протоколи про вчинення правопорушень складено відносно однієї і тієї ж особи та стосуються однієї і тієї ж події, тому для всебічного і повного з`ясування обставин справи їх слід об`єднати в одне провадження.

При об`єднанні справи слід дотримуватися вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

ОСОБА_1 в судовому засіданні факт адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що того дня він керував автобусом та здійснював виїзд з автостанції у м.Луцьк, проїхавши пару кілометрів йому повідомили про необхідність повернутися назад оскільки виявлено факт пошкодження шлагбаума. Після огляду відео з камер спостереження на автостанції стало відомо, що після того як автобус почав свій рух на території автостанції почав опускатися шлагбаум який зачепився об дах автобуса та пошкодився. В той час він не міг цього побачити тому продовжив свій рух, однак на нього було винесено протокол також за залишення місця події. Вважає протоколи винесені безпідставно, в його діях відсутній склад правопорушення а тому провадження у даній справі слід закрити.

Вислухавши пояснення правопорушника, дослідивши матеріали справи, вважаю що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Диспозицією статті 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

В статті 124КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, умовами настання адміністративної відповідальності за вказаною статтею є: 1) наявність порушень учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, 2) наявність пошкоджень транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, 3) наявність причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Відсутність хоча б однієї з вищевказаних умов не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Як вбачається із відеозапису, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення та був переглянутий в судовому засіданні, вбачається що при виїзді з території, яка обладнана автоматичним шлагбаумом здійснює свій рух автобус марки «Setra» р.н.з. НОМЕР_1 і в той час починає опускатися шлагбаум та вдаряється об верхню частину кузова після чого знову піднімається вгору.

Таким чином, долучений до протоколу відносно ОСОБА_1 відеозапис повністю підтверджує наданні порушником пояснення.

Окрім того зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та із доданих до нього матеріалів відсутні відомості та допустимі докази того, що від порушення водієм ОСОБА_1 зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення вимог ПДР, настали наслідки у вигляді пошкодження майна, зокрема майна АС-1 м.Луцьк.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП характеризується наявністю вини у формі умислу.

З поданих до суду пояснень ОСОБА_1 встановлено, що останній не мав умислу залишати місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний, оскільки не відчув удару взагалі, про що свідчить його подальша поведінка, будь-яких належних доказів на підтвердження протилежного, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно ст.11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Так, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не можна дійти однозначного висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 124 та 122-4 КУпАП.

Разом з цим, відповідно до ст. 247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись п.1 ст. 247, ст. ст.251, 252, 283, 284, ч.1 ст.124 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.124 та ст.122-4 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Сокальського районного суду.

Суддя: Л. Ю. Фарина