Справа № 442/114/24
Провадження №3/442/132/2024
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 лютого 2024 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Хомик А.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Дрогобицького РВП Головного управління патрульної поліції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

- за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 28.12.2023 р. о 20 год. 30 хв. в м.Дрогобич по вул.Івана Франка, 152, керував транспортним засобом марки ВАЗ 21051, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світла, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 своєї вини у скоєному не визнав. Подав письмове клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вказує, що відомості, зазначені у протоколі повною мірою не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону. Запропонована працівником поліції процедура огляду на стан алкогольного сп`яніння була неправомірною, оскільки порушувала вимоги статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зазначає, що долучений до справи відеозапис не є безперервним, переривається, тому його не можна вважати належним та допустимим доказом. Останній не відображає процес оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та не зафіксовано порядок перевірки виявлених у нього таких ознак алкогольного сп`яніння як тремтіння пальців рук. З відеозапису чітко видно, що у нього відсутнє тремтіння пальців рук, поведінка адекватна, мова зрозуміла, чітка, рухи тіла теж адекватні. Вказує, що лише при наявності у особи, яка керувала транспортним засобом, ознак сп`яніння або перебування цієї особи в стані сп`яніння може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Також зазначає, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, що є підтвердженням того, що він не перебував в стані ні алкогольного, ні наркотичного сп`яніння. Оскільки у справі немає належних та допустимих доказів того, що він 28.12.2023 о 20 го. 30 хв. керував транспортним засобом, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, тобто його вина є недоказаною, наведене свідчить про відсутність в його діях складу зазначеного правопорушення, а тому провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю.

Проаналізувавши матеріали адміністративної справи, приходжу до такого висновку.

Статтями 251, 280 КУпАП визначені фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до загальних положень ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій зобов`язаний, на вимогу працівника поліції, пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин, а пунктом 2.9а ПДР визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД № 667456 від 28.12.2023 року, направленням на огляд водія т/з з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 28.12.2023 року, відеоматеріалами.

Суд не бере до уваги заперечення ОСОБА_1 про те, що у справі немає належних та допустимих доказів того, що він 28.12.2023 о 20 год. 30 хв. керував транспортним засобом, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, тобто його вина є недоказаною. Вказане спростовується наявним у справі відеозаписом, на якому зафіксовано тривале, понад 8 хвилин, спілкування останнього з працівниками поліції, відсутність його згоди на проходження огляду у встановленому законом порядку, та відмову від проходження такого.

Не заслуговує на увагу посилання сторони захисту на відсутність в матеріалах справи акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, оскільки відповідно до п. 15 розд. ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції» за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Однак ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у медичному закладі, у зв`язку з чим такий проведений не був, відповідно акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не складався.

З оглянутого відеозапису також встановлено, що поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 обов`язок проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції та наслідки відмови від проходження такого, а також про складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд не бере до уваги посилання ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, оскільки протокол відносно нього складено за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ( п.2.5 ПДР України).

Інші доводи, зазначені у клопотанні та поясненнях сторони захисту, не спростовують факту відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, є несуттєвими, а тому відхиляються судом як безпідставні.

Вважаю, що об`єктивних даних зафіксованих на відеозаписі достатньо для підтвердження факту вказаних в протоколі обставин, а заперечення правопорушника розцінюю як спробу уникнення від адміністративної відповідності.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, його відмова від огляду на стан сп`яніння беззаперечно вказує на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення. За таких обставин вбачаю в діях ОСОБА_1 ознаки складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, формування у нього законослухняної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.

Враховуючи наведене, характер вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу правопорушника, вважаю за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП судовий збір покладається на особу, на яку накладено стягнення.

Керуючись ч.1 ст.130, ст. ст. 283, 284 КпАП України, суд, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, та позбавити права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. в дохід спеціального фонду Державного бюджету.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду.

Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя А.П. Хомик