ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника адвоката Ільницького С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Ільницького Сергія Михайловича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 серпня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 серпня 2024 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000, 00 грн. ( сімнадцять тисяч гривень).

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 605, 60 ( шістсот п`ять гривень, шістдесят коп).

Відповідно до протокол про адміністративне правопорушення №51 від 23.07.2024 та постанови суду, - лейтенант ОСОБА_1 , будучи у період з 17 год. 54 хв., по 18 год. 03 хв., 22.06.2024 року в прикордонному наряді « Старший зміни прикордонного наряду» виконуючи тимчасово обов`язки прикордонного наряду «Пост технічного спостереження» на території відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , маючи об`єктивну можливість належно виконувати свої службові обов`язки, зокрема здійснювати за допомогою біспектральної камери відео спостереження, яка була видана йому для користування, у порушення вимог п.п. 1, 4, 5 глави 1 розділу 2, п.п. 12 глави 5 розділу, п.п. 6, 7, 11 глави 2 розділу 2 «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.10.2015 року №1261, службу відповідно до вимог отриманого наказу на охорону державного кордону належним чином не ніс, не вів постійного спостереження, в результаті чого не відреагував на порушення державного кордону 1 особою, рух якої був зафіксований камерою, належною лейтенанту ОСОБА_1 , який прямував у напрямок Словацької республіки.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Ільницький С.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що наявні у справі докази є неналежними, сумнівними та не є достатніми для встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП гр. ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ільницького С.М., які підтримали доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Клопотання адвоката Ільницького С.М. про об`єднання справ в одне провадження, зокрема справа №308/12123/24 за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП та №308/11845/24 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП щодо ОСОБА_1 не заслуговує на увагу, оскільки об`єднання справ в одне провадження є правом, а не обов`язком суду.

Посилання захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, на переконання апеляційного суду голослівні.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 172-18 КУпАП відповідальність настає за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення № 51 від 23.07.2024 в якому викладені обставини правопорушення; поясненнями ОСОБА_1 ; наказом про призначення службового розслідування №1702-АГ від 29.06.2024; наказом про результати службового розслідування №1878-АГ від 12.07.2024; висновком службового розслідування №02.10/5-611-24 від 09.07.2024, та іншими матеріалами справи, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Всупереч доводам апеляційної скарги, оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення № 51 від 23.07.2024, складений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідають вимогам діючого законодавства і він є оформленим та підписаним уповноваженою на те особою та підтверджує подію і обставини правопорушення. Отже, наведені докази є належними та допустимими та обґрунтовано покладені в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Крім того, згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи, вбачається, що останній не побачив рух правопорушника тому, що в цей час спостерігав за камерою, яка розташована на напрямку 301 п/зн, і побачив там рух осіб за загороджувальним парканом біля житлових будинків і приблизно в цей же час спостерігав за іншою камерою, про що підтвердив і в судовому засіданні особисто ОСОБА_1 та просив врахувати те, що він 22.06.2024 ніс службу перший раз в прикордонному наряді «СЗПН», оскільки тільки випустився з академії Державної прикордонної служби України і в нього на той час тривало введення на посаду, тобто фактично підтвердив обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно нього.

Як зазначено в протоколі, права та обов`язки згідно зі ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 були роз`яснені, про що свідчить підпис останнього в такому.

Таким чином особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час складання протоколу щодо неї не лише не заперечувала своєї винуватості у вчиненні правопорушення, а фактично її визнавала.

Твердження захисника в апеляційній скарзі, що наявні у справі докази є неналежними, сумнівними та не є достатніми для встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП гр. ОСОБА_1 , апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи та оцінено наявні в матеріалах справи докази, надано їм належну оцінку.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Разом з тим, апеляційний суд доходить висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, з огляду на наступне.

За змістом ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Так, як вбачається з службової характеристики, ОСОБА_1 за час проходження служби на посаді старшого інспектора прикордонної служби групи АЮД відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) вимоги Статутів ЗС України та керівних документів знає в обсязі необхідному для виконання своїх службових обов`язків, як правило керується ними в повсякденній діяльності. Службові обов`язки по охороні державного кордону виконує в межах своїх функціональних обов`язків. Під час виконання обов`язків при несенні служби дотримується лінії поведінки військовослужбовців Державної прикордонної служби України. На критику з боку старших командирів і начальників реагує адекватно, робить правильні висновки. Почуття відповідальності до виконання службових обов`язків розвинуте добре. Під час усного спілкування вміє висловлювати свою думку. В стройовому відношенні підтягнутий. У розголошенні службової інформації помічений не був.

За змістом ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначність, як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.

При цьому, зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких дозволила би судити про малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до цього складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄСПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Тому, оцінюючи в сукупності дії та наслідки, з урахуванням даних, що характеризують його особу, апеляційний суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 положення ст. 22 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення і обмежитися усним зауваженням.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності - виховного впливу, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України та недопущення подібної поведінки надалі, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника адвоката Ільницького С.М. підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Ільницького С.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП скасувати.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага