Справа № 525/781/24
Провадження №3/525/376/2024 П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.12.2024 селище Велика Багачка
Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Прасол Я.В., секретар судового засідання Хоменко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка адміністративні матеріали, які надійшли з ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП судом не встановлено, до адміністративної відповідальності протягом року не притягався,
за ст. ст. 124, 122-4, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
у с т а н о в и л а:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №750307 від 08.06.2024, 08.06.2024 о 09 год. 00 хв. по вул. Мальовнича в с. Устивиця Миргородського району Полтавської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом SOUL SK 150-8 днз НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №750305 від 08.06.2024, 08.06.2024 о 09 год. 00 хв. по вул. Мальовнича, 3 в с. Устивиця Миргородського району Полтавської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом SOUL SK 150-8 днз НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , на швидкості впав з нього, через те що на транспортному засобі лопнула рама, у результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, завдано матеріальну шкоду, чим порушив вимоги п. 2.3 а Правил дорожнього руху, його дії кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №750306 від 08.06.2024, 08.06.2024 о 09 год. 05 хв. по вул. Мальовнича, 3 в с. Устивиця Миргородського району Полтавської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом SOUL SK 150-8 днз НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , скоїв ДТП, а саме через технічну несправність транспортного засобу впав з нього, після чого залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10 а, його дії кваліфіковані за ст. 122-4 КУпАП.
Відповідно до положень ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Враховуючи те, що у провадженні одного судді на розгляді одночасно знаходиться 3 (три) справи відносно однієї особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд прийшов до переконання про необхідність їх об`єднання.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання на виклик суду не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, з клопотаннями про відкладення розгляду справи на адресу суду не звертався.
Суд, згідно положень ст. 268 КУпАП, прийшов до переконання про можливість проведення розгляду справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За нормою ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог п. 2.3 а Правил дорожнього руху.
Пунктом 2.3 а Правил дорожнього руху передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити та забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.
При цьому згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №750305 від 08.06.2024 ОСОБА_1 інкримінується те, що він керуючи транспортним засобом на швидкості впав з нього, через те, що на транспортному засобі лопнула рама.
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Тобто, підставою для притягнення до відповідальності за ст. 124 КУпАП є не будь-яке порушення Правил дорожнього руху, а саме те порушення, яке знаходиться у причинному зв`язку із настанням наслідків.
Матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП не містять жодного доказу того, що транспортний засіб, яким керував останній був технічно несправним перед початком його руху, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не перевіряв його технічний стан перед виїздом, що саме вказані обставини знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
Із первинних пояснень ОСОБА_1 , які містяться на відеозаписі та зафіксовані поліцейським письмово, останній повідомляв, що саме під час руху почув скрип металу, після чого впав з мотоцикла.
Матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_1 здійснив порушення ПДР, що стало причиною ДТП. У даному випадку фактично причиною дорожньо-транспортної пригоди стало непередбачене механічне пошкодження рами транспортного засобу, тобто від дій які водій не міг передбачити, а не порушення останнім вимог ПДР.
Із матеріалів справи неможливо встановити будь-яких порушень Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 , які б знаходилися у причинному зв`язку із настанням наслідків.
Оскільки у діях водія не вбачається будь-яких умисних чи необережних дій, що призвели до дорожньої пригоди, судом не встановлено складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Таким чином є недоведеною вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Згідно п. 2.10 а ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Статтею 122-4 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 скоїв ДТП, через технічну несправність транспортного засобу впав з нього, після чого залишив місце ДТП.
Перевіряючи причетність ОСОБА_1 до інкримінованої йому ДТП, суд прийшов до переконання, що вина останнього у вчиненні ДТП є недоведеною, а тому відсутні підстави для притягнення його до відповідальності за ст. 122-4 КУпАП. Крім того із матеріалів справи установлено, що дійсно внаслідок непередбаченого механічного пошкодження транспортного засобу, яке сталося під час руху, ОСОБА_1 упав з мотоцикла та травмувався, у зв`язку з чим свідком ОСОБА_3 був доставлений до Устивицької амбулаторії для надання йому медичної допомоги. Так, згідно листа КНП «Центр ПМСД виконавчого комітету Гоголівської селищної ради №85 від 19.11.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звертався до Устивицької АЗПСМ 08.06.2021 зі скаргами на головний біль, нудоту, слабкість. Під час огляду хворого медичною сестрою ОСОБА_4 були виявлені множинні садна на верхніх та нижніх кінцівках, рвана рана губи, садна голови, ОСОБА_1 була надана долікарська допомога, оброблені рани, введено знеболюючі, від медичної допомоги останній відмовився.
Факт травмування ОСОБА_1 під час падіння з мотоцикла підтвердив своїми письмовими поясненнями свідок ОСОБА_3 , який пояснив, що він доставив ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для надання йому медичної допомоги.
Крім того, сам транспортний засіб залишався на місці події, що зафіксовано у схемі місця ДТП від 08.06.2024 та був переданий працівниками поліції ОСОБА_3 на відповідальне зберігання (а.с. 7, 8).
Таким чином, оскільки безпосередньо транспортний засіб залишався на місці падіння, а ОСОБА_1 не переховувався, а був доставлений до Устивицької АЗПСМ для надання йому медичної допомоги, суд приходить до переконання, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень п. 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частина 1 статті 130 КУпАП встановлює відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.
Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення о 09 год. 00 хв. ОСОБА_1 керував мотоциклом у стані алкогольного сп`яніння, при цьому огляд на стан сп`яніння було проведено лише о 12 год. 46 хв., тобто через майже чотири години, що підтверджується роздруківкою приладу «Драгер 6810» (а.с. 3). При цьому жодних доказів того, що на момент керування транспортним засобом, а саме о 09 год. 00 хв. 08 червня 2024 року ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Положення ст. 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь
Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставі та в порядку, встановлених законом.
Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст. 7 КУпАП).
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року в справі № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).
Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у суду щодо винуватості особи після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості звинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.
Вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи те, що матеріалами справи не доведено наявність складу адміністративних правопорушень, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП є недоведеною, а тому провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
При цьому суд враховує, позицію Європейського суду з прав людини, щодо того, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення ЄСПЛ «РуїзТоріха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 9, п. 1 ст. 247, 279, 280, 283, 284, 285, 289, 294 КУпАП,
Об`єднати справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності №525/781/24 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, №525/782/24 за ст. 124 КУпАП та №525/783/24 за ст. 122-4 КУпАП, об`єднану справу рахувати за №525/781/24.
Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст. ст. 124, 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Я.В. Прасол