Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1440/24
Провадження № 3/499/939/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 грудня 2024 року селище Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Тимчук Р.М., розглянувши об`єднані матеріали справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст..130, ч.5 ст.126, ч.7 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

До Іванівського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за передбаченої ч.1 ст..130, ч.5 ст.126, ч.7 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які відповідно до постанови суду від 25.12.2024 року об`єднані в одне провадження.

Як встановлено в судовому засіданні згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДРП18 №503814 06 грудня 2024 року о 20.40 год. в селі Богунове по вул.Центральній, 23 водій ОСОБА_1 здійснив рух на мопеді Судзукі без номерного знака, який не був зареєстрований у встановленому законом порядку, правопорушення вчинено повторно протягом року 03.12.2024 року постанова серії ББА 257584, чим порушив вимоги п.2.9 В ПДР за що передбачена відповідальність ч.7 ст.121 КУпАП; згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДРП18 №503813 06.12.2024 року о 20.40 год. в селі Богунове по вул.Центральній, 23 водій ОСОБА_1 здійснив рух на мопеді Судзукі при цьому не мав права керування транспортним засобом , правопорушення вчинено повторно протягом року, чим вчинив порушення п.2.1 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.5 ст.126 КУпАП; згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДРП18 №503812 06.12.2024 року о 20.40 год. в селі Богунове по вул.Центральній, 23 водій ОСОБА_1 здійснив рух на мопеді Судзукі без номерного знака в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Алкотестер Драгер 6820. Результат 0,58 промілє, чим порушив п.2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, вину у вчинених діяннях визнав в повному обсязі, підтвердив обставини зазначені в протоколі, просив суворо не карати.

Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

В даному випадку, надіслані до суду протоколи складені відносно ОСОБА_1 за порушення вимог ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, ч.5 ст.126 КУпАП, ч.7 ст.121 КУпАП.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Протоколи про адміністративне правопорушення складені уповноваженою на те особою, а саме поліцейським ВП №1 Березівського РВП із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановленихст.256 КУпАП та підписані уповноваженою особою.

Також у протоколах про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, та повідомлено про розгляд справи у Іванівському районному суді.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчинених правопорушеннях визнав в повному обсязі та не заперечує щодо обставин справи.

Вина у вчиненні правопорушень, беззаперечно доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення зокрема: протоколами про адміністративне правопорушення; відеозаписом працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення даного адміністративного правопорушення, на якому зафіксовано обставини з місця події.

Підстави, які б давали можливість суду вважати, що вказані докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи.

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

За таких обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст..130, ч.5 ст.126, ч.7 ст.121 КУпАП.

Відповідно до п. 2.9 (А) ПДР, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з ч.9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП встановлює адміністративну відповдіальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частина 5 ст. 126 КУпАП встановлює відповідальність особи за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачено накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Крім того, згідно з п. 30.1 Правил дорожнього руху Власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Частина 6 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку.

Згідно з ч. 7 ст. 121 КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною шостою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Протокол в даному випадку складені за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не мала права керування транспортними засобами.

Враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, ч.1 ст..130, ч.5 ст.126, ч.7 ст.121 КУпАП, і є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Згідно з положенням ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

За ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, матеріали, що характеризують особу, яка притягається до відповідальності, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують її відповідальність.

Відповідно до частини 2 статті 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Таким чином, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 покарання в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме у відповідності до частини п`ятої статті 126 КУпАП, якою передбачено накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до ст.28 КУпАП, оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.

Матеріали справи не містять відомостей щодо власника транспортного засобу, без реєстраційного номеру, а тому суд вважає за доцільне не застосовувати покарання у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне піддати ОСОБА_1 такому виду стягнення, як штраф, в розмірі, передбаченому санкцією ч. 5 ст.126 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки така міра відповідальності відповідає вчиненим правопорушенням, і є такою, що відповідає меті адміністративного стягнення, встановленого ст. 23 КУпАП.

Відповідно ст.40-1КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., доказів про звільнення від сплати судового розгляду він суду не надав.

Керуючись ст.40-1, ст..245,ст.283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати виннуватим та притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч.5 ст.126, ч. 7 ст. 121 КУпАП, та, відповідно до ст. 36 КУпАП, накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до ч. 1 ст.307КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову судді подається протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області.

Суддя:Руслан ТИМЧУК