КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 760/20467/24

номер провадження: 33/824/5886/2024

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника -адвоката Харчука Олександра Петровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Харчука Олександра Петровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 18 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 18 листопада 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, адвокат Харчук О.П. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 18 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП,у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суддя першої інстанції не надав належної оцінки доводам сторони захисту, що вказані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №812017 від 05 серпня 2024 року відомості про те, що 05 серпня 2024 року о 07 год 50 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Honda Accord», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу приладу ARHK - 0543 Alcotest 6820, тест №3888, результат огляду позитивний - 1,01 %, - не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери поліцейського і поясненнями ОСОБА_1 . Зазначає, що вказані вище докази свідчать про те, що ОСОБА_1 після незгоди з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду в медичному закладі. Таким чином, долучені поліцейським до вказаного вище протоколу про адміністративне правопорушення докази не підтверджують зазначених у протоколі обставин, що виключає порушення ОСОБА_1 пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху (далі - ПДР) та, відповідно, відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Також вказує, що наявність у матеріалах справи направлення до медичного закладу в силу положень ч.3 ст.266 КУпАП нівелює можливість складання протоколу про адміністративне правопорушення за порушення пункту 2.9 а) ПДР без проведення огляду в медичному закладі. Однак суддя першої інстанції на вказані обставини належної уваги не звернув та не надав належної оцінки тому факту, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №812017 від 05 серпня 2024 року в силу допущених порушень не міг бути визнаний як належний та допустимий доказ.

Вказує, що під час проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не погодився із результатами технічного приладу «Драгер», а тому він мав бути доставлений поліцейським до закладку охорони здоров`я для відповідного огляду. Доказом необхідності такого огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі є наявне у матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції із записом, про нібито доставку ОСОБА_1 працівниками поліції до комунального некомерційного підприємства «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» (далі - КНП «КМНКЛ «Соціотерапія»). Однак у матеріалах справи відсутній висновок КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» про перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння, що свідчить про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, захисник зазначає, що судом було порушено пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо вимоги безсторонності з огляду на відсутність сторони обвинувачення в судовому засіданні. Наголошує, що зважаючи на усталену практику Європейського суду з прав людини» (далі - ЄСПЛ), суд першої інстанції надаючи оцінку доводам сторони захисту, викладеним у клопотанні про закриття справи, за відсутності сторони обвинувачення, неодмінно перебрав на себе обов`язки щодо підтримання обвинувачення, що є порушенням вимоги безсторонності та є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Харчука О.П., які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді районного суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи по суті вказані вимоги закону виконав.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2.9 а) ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з керуванням транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, є правильним.

Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними, які містять:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №812017 від 05 серпня 2024 року, яким встановлено, що водій ОСОБА_1 05 серпня 2024 року о 07 год 50 хв. у місті Києві по вул.Валерія Лобановського, 40 керував транспортним засобом «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку з використанням технічного приладу ARHK - 0543 Alcotest 6820, тест №3888, результат огляду позитивний - 1,01 ‰, чим порушив вимоги пункту 2.9 а) ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень та заперечень (а.с.1);

- роздруківка тесту на алкоголь «Drager» «Alcotest 6820», прилад №ARHK-0543, принтер №ARHJ-0238, тест №3888, згідно якого результат тестування ОСОБА_1 становить 1,01 ‰. Цей результат тесту ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом (а.с.2);

- направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05 серпня 2024 року (а.с.4);

- відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, відповідно до яких зафіксовано викладені в протоколі обставини (а.с.9).

У рішеннях ЄСПЛ «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, ЄСПЛ неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Виявлені працівником поліції 05 серпня 2024 року у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, у розумінні пункту 3 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України), Міністерства охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735), є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд враховує, що обставини фабули адміністративного правопорушення, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та норма інкримінованого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому достатньо повно відображені події, які відбувалися 05 серпня 2024 року за участю ОСОБА_1 , та долученими до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №812017 від 05 серпня 2024 року доказами, які містяться в матеріалах справи.

Так, з переглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням сертифікованого в Україні приладу «Alcotest Drager 6820», на що ОСОБА_1 погодився. За результатами проходження такого огляду поліцейським було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (результат тестування - 1,01‰).

Таким чином, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння був підтверджений під час судового розгляду справи.

Крім того, як видно з відеозапису з нагрудної камери поліцейського та правильно встановлено суддею районного суду, ОСОБА_1 , відразу після проведення огляду на стан сп`яніння, спочатку не погодився із показаннями сертифікованого в Україні приладу «Alcotest Drager 6820». Однак, після роз`яснення поліцейським наслідків його незгоди із показаннями приладу «Alcotest Drager 6820» та порядком проходження медичного огляду у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я, на пропозицію поліцейського проїхати до закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 відповів категоричним ствердженням «ні», що і було зафіксовано на відеозаписі (09 хв 00 сек. - 13 хв 20 сек.).

Враховуючи наведені обставини та, приймаючи до уваги, що після проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу ОСОБА_1 без заперечень поставив свій підпис на роздруківці тесту на алкоголь «Drager» «Alcotest 6820», в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 05 серпня 2024 року, тобто, погодився з позитивним результатом тестування на алкоголь з використанням спеціального технічного засобу, яким підтверджено, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, і на підставі цього поліцейським було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №812017 від 05 серпня 2024 року про порушення ОСОБА_1 вимог пункту 2.9 а) ПДР, який ОСОБА_1 також підписав без зауважень, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд враховує, що стороною захисту не надано доказів того, що працівники поліції вчиняли відносно ОСОБА_1 психологічний тиск з метою примусити його погодитися з результатом тестування на алкоголь з використанням спеціального технічного засобу і таких доказів матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги про те, що після незгоди з результатами тестування на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі, що виключає порушення ним вимог пункту 2.9 а) ПДР та свідчить про невідповідність фабули правопорушення, зазначеного у протоколі, фактичним обставинам, апеляційний суд відхиляє з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.2 і 3 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, перелік яких затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст.266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року (далі - Порядок № 1103) та Інструкцією №1452/735.

Згідно з положеннями пунктів 3, 6 Порядку № 1103, огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність). Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Аналогічні положення містять пункти 6 та 7 розділу I Інструкції № 1452/735, відповідно до яких огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Отже за змістом наведених вище нормативних актів, у випадку відмови від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловленої чіткої незгоди з його результатами, водій підлягає обов`язковому направленню поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Як зазначалося вище, з переглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери поліцейського чітко вбачається, що ОСОБА_1 , відразу після проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу, спочатку не погодився із показаннями сертифікованого в Україні приладу «Alcotest Drager 6820», однак після роз`яснення поліцейським наслідків його незгоди із показаннями приладу «Alcotest Drager 6820» та порядком проходження медичного огляду у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я, на пропозицію поліцейського проїхати до закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 відповів категоричним ствердженням «ні».

В подальшому ОСОБА_1 погодився з позитивним результатом тестування на алкоголь з використанням спеціального технічного засобу, яким підтверджено, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить його підпис на роздруківці тесту на алкоголь «Drager» «Alcotest 6820», в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 05 серпня 2024 року та в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №812017 від 05 серпня 2024 року.

Оскільки ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського відмовився проїхати до закладу охорони здоров`я з метою огляду на стан сп`яніння та без зауважень підписав роздруківку тесту на алкоголь «Drager» «Alcotest 6820», акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 05 серпня 2024 року та протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №812017 від 05 серпня 2024 року, то апеляційний суд вважає, що у поліцейського не було правових підстав для обов`язкового направлення ОСОБА_1 для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Апеляційний суд також враховує, що ОСОБА_1 , не погоджуючись з результатами медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою сертифікованого в Україні приладу «Alcotest Drager 6820», не був позбавлений можливості пройти за самозверненням огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, якому надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, або замовити проведення токсикологічної експертизи щодо наявності у своєму біологічному середовищі алкогольних речовин, однак зазначеною можливістю не скористався.

У даному випадку доводи захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №812017 від 05 серпня 2024 року складений поліцейським з порушенням процедури, оскільки ОСОБА_1 не погодився з результатами проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а тому він мав бути доставлений до закладку охорони здоров`я для відповідного огляду, суд апеляційної інстанції розцінює як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи наявне направлення ОСОБА_1 до КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, однак у справі відсутній висновок КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» щодо результатів такого медичного огляду, що на думку захисту, вказує на відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає маніпулятивними, з таких підстав.

Відповідно до положень пунктів 3, 15, 16 розділу III Інструкції № 1452/735, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту). За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається на підставі акта медичного огляду.

Тобто, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається виключно за результатам такого огляду в медичному закладі, а не на місці зупинки транспортного засобу, що мало місце у даній справі за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №812017 від 05 серпня 2024 року.

Що стосується доводів захисника про порушення суддею районного суду пункту 1 статті 6 Конвенції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , оскільки справа була розглянута за відсутності сторони обвинувачення, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що наразі чинним законодавством України не передбачено участь сторони обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП, а матеріали справи не містять даних про те, що суддя районного суду у даній справі перебрав на себе функцію підтримання обвинувачення, які б давали підстави для сумнівів у безсторонності (тією мірою, якою вона стосувалася відсутності сторони обвинувачення під час розгляду справи).

Проте, розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 без участі в судовому засіданні сторони обвинувачення не може бути підставою для скасування постанови судді районного суду та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд враховує, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що суддя районного суду безпосередньо брав на себе функцію сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості ОСОБА_1 при наявності неповноти чи суперечностей у протоколі про адміністративне правопорушення чи матеріалах, доданих до протоколу.

Тобто, у даному випадку ОСОБА_1 не змушений був захищатися від обвинувачення, яке фактично підтримується судом, в сенсі висновків, викладених у рішенні ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії», заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року.

Також матеріали справи не містять даних, які б вказували на порушення суддею районного суду принципу безсторонності під час розгляду справи щодо ОСОБА_1 за змістом висновків, викладених у рішенні по справі «Михайлова проти України».

Зокрема, на вимогу ст.ст.245, 280 КУпАП суддя першої інстанції, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Харчука О.П. та дослідивши матеріали, які надійшли від поліції: протокол про адміністративне правопорушення, який є процесуальним документом у справі, результат тесту на алкоголь, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, якими зафіксовано викладені в протоколі обставини, й у результаті ухвалив рішення у справі.

В апеляційній скарзі захисника не наведено доводів, які б свідчили про існування обґрунтованих сумнівів у безсторонності судді, який розглядав справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , для усунення яких була необхідна участь у справі сторони обвинувачення.

Захисник розцінив перебирання суддею районного суду на себе обов`язків щодо підтримання обвинувачення те, що, за відсутності сторони обвинувачення, суддя надав оцінку доводам сторони захисту.

Проте, згідно з вимогами ст.252 КУпАП оцінка доказів покладається на орган (посадову особу), яка розглядає справу про адміністративне правопорушення.

У даному випадку справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 розглядалась суддею районного суду, який відповідно до вимог ст. 252 КУпАП зобов`язаний був оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як було зазначено в цій постанові, суддя районного суду, при розгляді справи щодо ОСОБА_1 заслухав його пояснення, пояснення його захисника, дослідив надані поліцією докази та при цьому суддя не вчинив жодної дії, яку відповідно до повноважень, передбачених ч. 5 ст. 7 та ст. 250 КУпАП, могла вчинити сторона обвинувачення.

Водночас суддя районного суду відповідно до вимог ст. 252 КУпАП зобов`язаний дати оцінку доказам у справі, незалежно від того, чи брала участь у розгляді справи сторона обвинувачення, а чи розгляд справи відбувся без участі сторони обвинувачення.

За умови присутності сторони обвинувачення в судовому засіданні у справі щодо ОСОБА_1 суддя також був зобов`язаним дати оцінку доказам у справі та доводам сторони захисту.

Інших, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді першої інстанції в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стороною захисту не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обраний суддею першої інстанції ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. Крім того, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Солом`янського районного суду міста Києва від 18 листопада 2024 рокує законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргуадвоката Харчука Олександра Петровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 18 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М.Верланов