Справа № 501/4949/24
Номер провадження 3/501/1600/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Яковця Є.О.,

розглянувши матеріали, що надійшли з ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області про притягнення до відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стаханова Луганської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 19 листопада 2024 року серії ВАД №613953, ОСОБА_1 19 листопада 2024 року о 12:40 год здійснював роздрібну торгівлю безакцизними тютюновими виробами з рук, а саме сигаретами марки «Ritm» в кількості 20 шт на загальну суму 1100 грн, по вул. Олександрійській, між будинками №20 та №24, в м. Чорноморську, чим порушив п.10 ч. 1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

З цих підстав відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії за ч. 3 ст. 156 КУпАП.

ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не прибув. Раніше надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його присутності.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов таких висновків.

Диспозиція ч.3 ст.156 КУпАП передбачає відповідальність за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом та тягне за собою накладення штрафу від чотирьохсот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, полягає у здійсненні торгівлі, тобто процесу обміну товарами та грошима.

Під час дослідження матеріалів справи встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено особу, якій було реалізовано тютюнові вироби, їх кількість, не зафіксовано факту продажу та отримання грошей.

Крім того, санкція ч.3 ст.156 КУпАП передбачає обов`язкову конфіскацію предметів торгівлі та виручки, однак, у матеріалах справи відсутня інформація про виручку від продажу тютюнових виробів, не вказано навіть розмір виручки.

Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Крім того, ч. 3 ст. 156 КУпАП є бланкетною нормою, і при кваліфікації дій правопорушника за цією статтею необхідно керуватися спеціальними Законами.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері торгівлі алкогольними та тютюновими виробами, а також у сфері охорони здоров`я населення. Зазначені відносини врегульовані на законодавчому рівні, зокрема, Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Особа, яка визначена ст. 255 КУпАП, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зобов`язана зазначити в ньому норму закону, яку порушила особа, відносно якої складено протокол.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 він порушив п.10 ч. 1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Судом встановлено, що назва вказаного закону не відповідає його поточній назві.

Крім того, частина 1 статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» містить всього два пункти, саме:

«Забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння:

1) особами, які не досягли 18 років;

2) особам, які не досягли 18 років.»,

які не стосується правопорушення, яке описується у протоколі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на належну норму Закону України «Про державне регулювання виробництваі обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", порушення якої поставлено в провину ОСОБА_1 .

Отже, у протоколі про адміністративне правопорушення, серії ВАД №613953 від 19 листопада 2024 року, не викладено суті адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КУпАП, та відсутні докази отримання виручки на підтвердження торгівлі тютюновими виробами з рук, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, а також відсутні свідки правопорушення і потерпілі. Тому письмові пояснення ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи на підставі протоколу та наданих суду матеріалів.

У той же час, суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

А відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КупАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З вищенаведеного суддею встановлено, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, та він не може братися до уваги, як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Щодо долученого до матеріалів справи фотознімку, на якому зображений ОСОБА_1 , суд зазначає, що він не містить відомостей про обставини, які підлягають доказуванню у цій справі.

Інших доказів правопорушення матеріали справи не містять.

У відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При таких обставинах, враховуючи засади законності та презумпції невинуватості, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, прихожу висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.3 ст.156 КУпАП, що є підставою для закриття провадження по справі у відповідності з положеннями п.1 ст.247 КУпАП.

Згідно положень ст.265 КУпАП, суд вирішує питання про долю вилучених речей. Речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262, 264 цього Кодексу.

А відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи.

Відповідно до ст.ст. 1, 5 Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції» №1393-ХІV від 14 січня 2000 року продукція, під час маркування якої порушено встановлені законодавством вимоги щодо умови маркування та (або) до змісту і повноти інформації, відноситься до неякісної і небезпечної продукції й підлягає обов`язковому вилученню з обігу.

Оскільки тютюнові вироби без марок акцизного податку не відповідають вимогам ДСТУ ГОСТ 3935:2004 «Сигарети. Загальні технічні умови» і відносяться до вилученої з обігу продукції, вони підлягають знищенню.

Керуючись п. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 156 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучені, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №613953 від 19 листопада 2024 року, 20 (двадцять) пачок сигарет марки «Ritm» без марок акцизного збору знищити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Суддя