Справа № 751/9828/24
Провадження №3/751/3527/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Деркача О.Г.

при секретарі Курач В.С.,

за участю особи яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Мороза О.В., захисника законного представника не повнолітнього потерпілого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - адвоката Хайтова П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянинаки України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на ОТКЕ - електрозварювальником, РНОКПП НОМЕР_1 ,

-за ч. 2 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №263645, вбачається, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ухилився від виконання передбачених ст.150 СК України обов`язків щодо виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання в приміщенні Чернігівської гімназії №20 Чернігівської міської ради, в місті Чернігів по вул.Коцюбинського, буд.8, 20.09.2024 року о 12 год. 36 хв., завдала тілесні ушкодження у вигляді різаної рани малолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , після чого звернувся в Чернігівську обласну дитячу лікарню з діагнозом: відкрита різана рана передпліччя.

За даним фактом відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 263645 за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

За клопотанням захисника особи яка притягується до адміністративної відповідальності, судом витребувано з Чернігівської гімназії №20 Чернігівської міської ради характеристику на учня 6-А класу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, зазначив, що він належним чином виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до доньки ОСОБА_5 , щодо ситуації яка відбулась між донькою та малолітнім ОСОБА_2 , зазначив, що останній, разом з товаришами з вересня по грудень 2023 року знущалися над донькою, ображали нецензурною лайкою, були випадки застосування фізичної сили. Донька періодично піддавалась булінгу з боку ОСОБА_2 і його товаришів, а тому у неї був пригнічений стан, депресія, в зв`язку з чим вона відвідувала психолога, який підтвердив наявність у ОСОБА_5 помірної депресії. Зауважив, що з наданої характеристики на учня 6-В класу Чернігівської гімназії №20 ЧМР вбачається, що ОСОБА_2 схильний до конфліктних ситуації часто провокує бійки серед однолітків.

Захисник особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Мороз О.В. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. Зазначив, що як вбачається з наданих характеристик з навчального закладу, психолога та відповідей на адвокатські запити, малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем навчання характеризується позитивно, зарекомендувала себе як старанна та сумлінна учениця, має достатній та високий рівень навчання, відвідує додаткові гуртки з малювання та англійської мови на яких також характеризується позитивно, батько піклується про навчання та виховання доньки, регулярно відвідує батьківські збори, цікавляться успішністю ОСОБА_5 , неодноразово забирав зі школи. Факти ухилення ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків не зафіксовані у зібраних доказах. Наполягав, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що завдання малолітньою ОСОБА_5 , тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_2 є наслідком ухилення ОСОБА_1 виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення виховання дитини.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка - старший інспектор СЮП ВП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області капітан поліції ОСОБА_6 , суду пояснив, що ОСОБА_1 не виконав обов`язки батька щодо виховання своєї дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей. Наполягав, що позитивна характеристика на батька не впливає на об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення. Вказав, що жодного звернення щодо булінгу з боку малолітнього ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_4 , не від навчального закладу, не від батьків ОСОБА_4 , не від її самої, не надходило.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 , яка є матір`ю малолітньої ОСОБА_4 суду пояснила, що батько приділяє належну увагу вихованню своєї дитини. ОСОБА_2 постійно знущався над донькою, ображав, штовхав, чіплявся. Дитина отримала від цього психологічну травму і неодноразово повідомляла про ганебну поведінку ОСОБА_2 . Вказала, що вона і батько неодноразово звертались до вчительського колективу з приводу нездорової поведінки ОСОБА_2 по відношенню до їхньої доньки, але реакції не було.

Захисник законного представника не повнолітнього потерпілого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - адвокат Хайтов П.В., висловив думку, що внаслідок неналежного виконання своїх батьківських обв`язків ОСОБА_1 , малолітня ОСОБА_4 завдала тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_2 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку захисника, пояснення допитаних в судовому засіданні свідків, захисника потерпілої, дослідивши матеріали справи, надані характеристики, довідки з навчальних та медичних закладів, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За вимогами ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, зокрема: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т.ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ухилився від виконання передбачених ст.150 СК України обов`язків щодо виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте саме яких безпосередньо обов`язків, не зазначено.

Тобто, не вказано в чому саме проявляється ухилення батька від батьківських обов`язків, оскільки відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» воно має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме, невиконання обов`язків чітко передбачених законодавством.

Проте, фабула суті адміністративного правопорушення не містить всіх елементів об`єктивної сторони (які саме безпосередньо обов`язки були порушені батьком).

Разом з тим, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , та доданих до нього матеріалів, донька ОСОБА_1 20.09.2024 року о 12 год. 36 хв., в приміщенні Чернігівської гімназії №20 Чернігівської міської ради, в місті Чернігів по вул.Коцюбинського, буд.8, завдала тілесні ушкодження у вигляді різаної рани малолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №8477: відкрита рана інших частин передпліччя.

Вказана, на думку уповноваженої на складання протоколу посадової особи ЧРУП ГУНП в Чернігівській області, бездіяльність ОСОБА_1 не утворює автоматично склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, без встановлення інших обставин складу даного правопорушення.

При цьому суд зазначає, що під час перебування дітей у закладі освіти відповідальність за життя і здоров`я дітей покладається на керівника та інших працівників закладу освіти.

Згідно з «Положенням про організацію роботи з охорони праці та безпеки життєдіяльності учасників освітнього процесу в установах і закладах освіти» затвердженим наказом Міністерства науки і освіти України №1669 від 26.12.2017: «керівник закладу освіти є відповідальним за створення безпечних умов освітнього процесу згідно із законодавством про охорону праці, викладач, учитель, класовод, куратор групи, класний керівник, вихователь є відповідальним за збереження життя і здоров`я учнів».

Те, що учень 6-В класу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав під час перебування у школі відкриту рану інших частин передпліччя, внаслідок умисних чи необережних дій неповнолітньої учениці цієї гімназії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не означає, що її батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей.

Згідно наданих письмових пояснень ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 наданих під час встановлення обставин, за заявою ОСОБА_2 про вчинення правопорушення від 01.10.2024 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_10 чіплялися до ОСОБА_4 , ображали її нецензурною лайкою, після чого остання взяла канцелярський ніж і завдала ОСОБА_2 тілесні ушкодження у виді різаної рани.

Як вбачається з психологічного заключення від 03.11.2024 року проведеного Інклюзивно-ресурсним центром №1 Чернігівської міської ради ОСОБА_4 протягом останнього року піддавалась шкільному булінгу, що негативно вплинуло на психологічний стан дівчини і призвело до надмірного стресу, що в свою чергу вивело її з рівноваги та викликало психоемоційні порушення.

Суд зауважує, що ситуація яка склалась між підлітками, виникла внаслідок незрілого віку (нерозуміння наслідків вчиненого) та психоемоційного стану ОСОБА_4 , що саме по собі не може бути автоматичною підставою для притягнення до відповідальності батьків малолітньої особи, яка вчинила дану подію.

Жодних об`єктивних даних щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків не встановлено, а зазначена у протоколі подія у розумінні ст. 184 КУпАП, не може розцінюватися як таке ухилення.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Отже, ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання своєї доньки ОСОБА_4 , передбачених диспозицією ч. 1 ст. 184 КУпАП, не доведено, а сама по собі подія, яка настала за вищизгаданих обставин не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» в разі закриття провадження в справі судовий збір не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 22, 23, 33-35, ч.1 ст. 184, ст.ст. 283, 284, 289 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова.

Суддя: О.Г. Деркач