ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Лисуненка Максима Валерійовича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, 122-4 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 5.10.2024 року о 22 годині 25 хвилин у м. Дніпро по проспекту Петра Калнишевського, 15, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху автомобіля не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку себе та інших учасників дорожнього руху, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не переконавшись, що це буде безпечним і він своїми діями не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, здійснив наїзд на автомобіль SKODA FABIА, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який було припарковано, внаслідок чого відбулось пошкодження автомобілів, ОСОБА_1 порушив п. 12.3 Правил Дорожнього Руху України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, за яке передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП, як порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу.

Після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , як учасник дорожнього руху, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.. 122-4 КУпАП- залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Після допиту свідків ДТП, які зазначили про причетність до ДТП автомобілю VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_1 та перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, для встановлення особи причетної до ДТП було залучено працівників поліції, які встановили автомашину VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_1 , якою керував ОСОБА_1 в м.Дніпро по проспекту Слобожанському, 66, під час спілкування з водієм у нього були виявлені явні ознаки ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду у на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано на камеру, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Лисуненко М.В. подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що матеріали справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом; свідки зазначені в протоколах про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП не мають жодного відношення до протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП; відсутня відеофіксація вчинення адміністративний правопорушення, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Вказує, що відсутній момент зупинки транспортного засобу, відсутні об`єктивні дані для підтвердження законності зупинки транспортного засобу.

Також зазначає, що порушено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння; відсутні свідки;відсутнє направлення на огляд; на відеозаписі відсутній факт пропонування пройти огляд на стан спяніння; відеозапис є неналежним доказом.

Також вказує, що судом було проігноровано його клопотання про закриття провадження по справі.

ОСОБА_1 та його захисник Лисуненко М.В. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка, зокрема: протоколам про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 143999 від 06.10.2024 року, серії ЕПР1 № 143926 від 06.10.2024 року, серії ЕПР1 від 06.10.2024 року, поясненнями свідків та потерпілого, схемою місця ДТП, рапортами працівників поліції, відеозаписом.

Відповідно до рапорта, який долучений до протоколу серії ЕПР! № 14399 вбачається, що 06.10.2024 року о 01.52 годин надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 06.10.2024 року о 01.51 годин НГУ зупинило авто Фольцваген Гольф д.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , він військовий, за порушення ПДР України.

З наявного в матеріалах справи відеозапису видно, що транспортний засіб Фольцваген Гольф в якому за водійським сидінням перебуває ОСОБА_1 . Навколо даного авто стоять військові, до них підходить працівник поліції. Надалі, видно, як військовий повідомляє що було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Сам правопорушник не вказує на те, що він не керував транспортним засобом.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом в зазначений в протоколі час та місці, що, в свою чергу, спростовує доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що відсутній момент зупинки транспортного засобу, та відсутні об`єктивні дані для підтвердження законності зупинки транспортного засобу.

Що стосується доводів апелянта про те, що порушено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння; відсутні свідки; відсутнє направлення на огляд; на відеозаписі відсутній факт пропонування пройти огляд на стан спяніння; відеозапис є неналежним доказом, слід зазначити наступне.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відеозапис підтверджує обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, у своїй сукупності вказують на те, що ОСОБА_1 дійсно керував траспортним засобом, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП.

Наявний в матеріалах справи відеозапис відповідає вимогам ст. 251 КУпАП та визнається апеляційним судом належним та допустимим доказом.

Відсутність відеофіксації вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП не спростовують встановлених обставин справи, оскільки наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні даних адміністративних правопорушень випливає із письмових пояснень свідків та потерпілого.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, оцінивши зібрані у справі докази та давши їм належну оцінку, суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_1 дійсно порушив п.п. 2.5, 2.10а, 12.3 ПДР України та його дії містять склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, 122-4 КУпАП.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Лисуненка Максима Валерійовича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун