ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/11016/23

Пров. №3/766/1041/24

23.10.2024

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Черниш О.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , військовослужбовець, місце служби в/ч НОМЕР_1

в с т а н о в и л а:

До Херсонського міського суду Херсонської області із Управління патрульної поліції в Херсонській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 411615 за ч.1ст.130 КУпАП ОСОБА_2 .

Згідно змісту протоколу суть правопорушення полягає в наступному: «15.11.2023 о 01:00 год. у м. Херсоні, Миколаївське шосе, буд.30-Б, водій ОСОБА_1 (20.12.1980) керував транспортним засобом Mistubishi pajero sport н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alkotest dragger 7510 ARLM-046, результат 0,39% проміле».

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, секретарю судових засідань у телефонному режимі повідомив, що перебуває на виконанні бойових завдань на сході України, що на дуже значній відстані від м. Херсона, і найближчим часом відправляється на курський напрямок, а тому у судове засідання прибути не може. Через канцелярію до суду надійшли письмові пояснення адвоката Доготер О.Г., яка діє в інтересах ОСОБА_1 . Згідно наданих пояснень ОСОБА_1 вину не визнає, оскільки був впевнений, що тверезий, тому за вимогою працівників поліції погодився пройти медогляд на стан сп`яніння, результатом був здивований, оскільки алкоголь вжив в невеликій кількості задовго до того, як сів за кермо за невідкладних завдань служби. При зупинці автомобіля під його керуванням не мав жодних ознак алкогольного сп`яніння. Крім того, сів за кермо в нічний час тільки через необхідність військової служби.

Дослідивши надані суду пояснення, матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшла наступного.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний серед іншого з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний серед іншого з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідивши наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 18.07.2019 у справі № 216/6226/16-а (2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган(посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки(відеозапису), яка використовується при нагляді за використанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожньому руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей, а також іншими документами.

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Частина перша ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Згідно вказаної норми об`єктивною стороною адміністративного правопорушення є наявність одночасно двох обставин керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння ( алкогольного чи наркотичного).

Оскільки за конструкцією норми ст.130 КУпАП відповідальності підлягають саме особи, які керують транспортним засобом, то вказана обставина підлягає першочерговому з`ясуванню.

Згідно вказаної норми об`єктивною стороною адміністративного правопорушення є наявність одночасно двох обставин керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння ( алкогольного чи наркотичного).

Оскільки за конструкцією норми ст.130 КУпАП відповідальності підлягають саме особи, які керують транспортним засобом, то вказана обставина підлягає першочерговому з`ясуванню.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в абзаці третьому пункту 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП (абзац четвертий п.27 того ж Пленуму) не має значення протягом якого часу особа, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

В п.38 постанови від 20 лютого 2019 року по справі №404/4467/16-а(2-іс/811/17), провадження № К/9901/21130/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі.

Керування транспортним засобом під час у зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення не оспорюється.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Пунктом 11 частини 1 статті 23 та пунктом 1 частин 1 статті 35 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський може зупинити транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Вичерпний перелік підстав для зупинення поліцейським транспортного засобу, передбачений частинами першою та другою ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію».

При цьому, відповідно до ч.3 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної в цій статті.

Проте, згідно доданих до матеріалів справи відеозаписів (диски з надписом: ОСОБА_1 411615 15.11.23-І, ОСОБА_1 411615 15.11.23-ІІ) з бодікамери патрульних поліцейських при зупинці автомобіля під керуванням ОСОБА_1 поліцейський не надає жодних пояснень про причини зупинки автомобіля, а тільки вимагає надати документи і ОСОБА_1 беззаперечно виконує вимоги поліцейського, надаючи документи за переліком поліцейського. При цьому поліцейський на близькій відстані контактує з водієм ОСОБА_1 і не зазначає про ознаки алкогольного сп`яніння у нього.

Відсутність причин для зупинки автомобіля підтверджується і рапортом інспектора взводу №1 роти 3 батальйону УПП в Херсонській області Дмитра Кононенка, згідно якого «під час патрулювання за адресою: м. Херсон, Миколаївське шосе, 30Б, згідно ст.35ЗУ про НПУ було зупинено транспортний засіб Mistubishi pajero sport н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 ». Тобто, інспектор поліції у рапорті зазначив тільки норму закону, яка визначає підстави(надає право) поліцейським для зупинки транспортного засобу, але не зазначив причину, а відповідно такої причини для зупинки транспортного засобу не було.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 411615 від 15.11.2023 в 01 год. 00 хв. ОСОБА_1 начебто порушив вимоги пункту 2.9а Правил дорожнього руху та керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням алкотестера Драгер , результат позитивний 0,39%,

Щодо допустимості доказу квитанції про результату обстеження алкотестером Драгер з показником 0,39%,

Відповідно до частини 1 ст.266 КУПАП, пункту 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008р. №1103 та пункту 2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.20015 №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015року за №1413/27858 (далі Інструкції) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.3 розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є:запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву; поведінка, що не відповідає обстановці.

Наведене дає підстави стверджувати, що процедурі проведення огляду на стан сп`яніння має передувати виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, перелік яких визначений у п.3 Інструкції. Тобто, підставою для проведення огляду на стан сп`яніння має бути реальне виявлення однієї чи декілька ознак із перелічених у п.3. Інструкції, а саме встановлення цих ознак у водія та їх фіксація у передбаченому законом порядку.

Натомість, матеріали справи не містять виявлення та фіксації ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 . З початком відеозапису поліцейський на близькій відстані контактує з водієм ОСОБА_1 , але при цьому не заявляє про наявність жодної ознаки алкогольного сп`яніння. Але після перевірки документів запитує, чи не вживав ОСОБА_1 алкоголь, на що отримує відповідь, що він тверезий, алкоголь у незначній кількості вживав досить давно. Після чого поліцейський намагається виявити якісь ознаки алкогольного сп`яніння водить ручкою перед очима ОСОБА_1 (незрозуміло що такою дією він намагається виявити), тримає ОСОБА_3 за руку, заявляючи при цьому, що ніби-то є невелике тремтіння пальців рук (01:03:15), тоді як на відеозапису ніякого тремтіння пальців не вбачається. І накінець поліцейський підсумовує, що він не експерт і щоб «зрозуміти чи є стан алкогольного сп`яніння» необхідно пройти тест на приборі Драгер (01.04,44). Тобто, не виявивши у ОСОБА_1 жодних ознак алкогольного сп`яніння поліцейського, для того, щоб зрозуміти чи є у нього такий стан вимагає пройти обстеження на стан сп`яніння. Вищезазначеною Інструкцією чітко визначено ознаки алкогольного сп`яніння, вони є зовнішніми і не потребується ніякого пересування ручкою перед очима водія, щоб щось виявити.

В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів зазначено, що «огляд проведений з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови». Жодної з перерахованих ознак на відеозапису не зафіксовано. Щодо запаху алкоголю з порожнини рота, то в разі наявності такої ознаки, поліцейський про це мав би зазначити зразу, але про це він зазначає якось невпевнено після неодноразового з`ясування у ОСОБА_1 про вживання алкоголю. Не видно і тремтіння пальців рук, на відео про якесь тремтіння каже тільки поліцейський, а зображення тремтіння пальців немає. Щодо мови то вона чітка, грамотна, правильна, на відео у ОСОБА_1 немає жодної запинки, навіть з урахуванням певної нервозності водія, яка може бути у водія внаслідок того, що автомобіль зупинено в нічний час, і бесіду ведуть кілька поліцейських.

З відеозапису з бодікамер вбачається поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейським вона урівноважена, адекватна, відповідає обстановці, він чітко реагує на всі вимоги поліцейських, хода є стійкою.

Під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 неодноразово зазначає, що сів за кермо автомобіля в нічну пору для виконання завдань військової служби, що вказує на те, що ОСОБА_1 виконує наказ і його командування навряд чи допустило б перебування водія у стані алкогольного сп`яніння до керування транспортом.

Таким чином, матеріали справи не доводять, що ОСОБА_1 15.11.2023 о 01:00 год. керував транспортним засобом та мав ознаки алкогольного сп`яніння, а відповідно не було підстав для проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння, а за відсутності у ОСОБА_1 ознак сп`яніння подальше проведення огляду на стан сп`яніння вже є незаконним.

Відповідно до ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. №1103 (далі Порядку) передбачено, якщо водій транспортного засобу відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, - він направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (пункти 6 та 7 Порядку).

Згідно доданих до матеріалів справи відеозапису ОСОБА_1 фактично був незгоден із показником технічного приладу, оскільки постійно зазначав, що він є тверезим, при тому, що ознак алкогольного сп`яніння у нього не було виявлено, і цю незгоду він письмово виклав у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначивши у графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності», що алкоголь вживав за 5 годин у невеликій кількості, почував себе тверезим».

Із зафіксованих на відеозапису обставин, письмових пояснень у протоколі слідує, що ОСОБА_1 після проходження обстеження технічним засобом фактично був не згоден з показаннями про стан його сп`яніння і відповідно до приписів ч.3 ст.266 КУпАП та Порядку мав бути доправлений поліцейськими для огляду на стан сп`яніння до найближчого медичного закладу, чого поліцейськими в порушення вимог закону виконано не було.

Отже, поліцейськими була порушена процедура огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 а саме: якщо водій транспортного засобу відмовився від проведення огляду або висловив незгоду з його результатами - він направляється поліцейськими для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Як вбачається з відеозапису з бодікамери поліцейських відразу ж після отримання результату тесту газоаналізатора поліцейський зазначив, що цього достатньо для складання адміністративних матеріалів і надалі почалася процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення тобто після з`ясування згоден чи не згоден ОСОБА_1 результатами тесту, після чого мало бути чітко роз`яснено йому право бути направленим ( уразі незгоди з результатом тесту) для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я та запропонувати можливість проведення такого огляду. Як вбачається з відеозапису ОСОБА_1 був згоден з тим, що бачив показник на драгері, а не з тим, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. А доводити наявність такого стану мали б поліцейські, але процедура цього не була дотримана, а тому відсутні підстави стверджувати, що «огляд був проведений у визначеному законодавством порядку», як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наявність долученого до матеріалів справи про адміністративного правопорушення письмового направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння є лише спробою надати матеріалам справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, формальних ознак належного встановлення обставин правопорушення та дотримання поліцейськими встановленої законом процедури, про що свідчить наступне: процедура обстеження технічним засобом згідно відеозапису закінчилась з показником у часі 01:16:13 ( цей час зазначено і в квитанції), тоді як у направленні часом його складання зазначено 01 год. 10 хв, але в цей час обстеження драгером і не починалося, а тому у направленні не зазначено і показника технічного приладу. Вказані обставини узгоджуються з тим, що не було реально запропоновано можливість обстеження на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Такі ж наслідки порушення правил обстеження на стан сп`яніння містить п.22 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.20015 №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року.

Оскільки поліцейськими не було дотримано вимог ч.3 ст.266 КУпАП щодо огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння в медичному закладі після його незгоди з результатами обстеження алкотестером Драгер з показником 0,39 %, то квитанція про результати обстеження є недопустимим доказом, а відповідно не може бути прийнятий судом як доказ у даній справі про адміністративне правопорушення.

Інших доказів перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння 15.11.2023 о 01:08 год. матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії.

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ "Надточій проти України" (рішення від 15.05.2008 року, заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Частина 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення". Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку". А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Отже, в розумінні наведеного Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Склад адміністративного правопорушення це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування щодо неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 15.11. 2023 у стані алкогольного, то відсутній подія і склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення

На підставі викладеного , керуючись ст.ст. 7, 9, 245, 252, 280, п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановила:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

СуддяО. Л. Черниш