Справа № 307/3986/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.12.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Чернявської Г.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Накладено на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 (Три тисячі чотириста гривень 00 копійок) гривень без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 гривень (Шістсот п`ять гривень 60 коп.) .

Відповідно до постанови суду, - ОСОБА_1 03 вересня 2024 року о 13 год. 40 хв. на східній околиці населеного пункту Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, на напрямку прикордонного знаку № 290 (територія Солотвинської об`єднаної територіальної громади Тячівського району Закарпатської області), на відстані близько 1 000 метрів до лінії державного кордону, в межах прикордонної смуги, в районі залізничного вокзалу, прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» від відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04 листопада 1991 року, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Чернявська Г.П. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказує на те, що із висновками, викладеними в оскаржуваній постанові суду не погоджуються, вважають їх такими, що не підтверджені матеріалами справи, а постанова суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що 03 вересня 2024 року ОСОБА_1 прибув на станцію Солотвино лікарня залізничного вокзалу Солотвино 1. Одразу по прибуттю ОСОБА_1 покликав чоловік у цивільному одязі та представився працівником прикордонної служби - інспектором прикордонної служби 1 категорії-водій групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (тип Б ) відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип Б) ОСОБА_2 та запропонував пройти для подальшої бесіди та складання протоколу до відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (тип Б) відділ прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 , на що ОСОБА_1 погодився на вказану вище пропозицію. Зазначає, що у відділі прикордонної служби працівниками прикордонної служби було проведеного особистий огляд ОСОБА_1 , огляд його речей, вилучено особистий мобільний телефон з подальшим дослідженням інформації, яка містилася на даному телефоні, було досліджено інформацію з Електронного кабінету призовників, військовозобов`язаних та резервістів Резерв плюс (Резерв+) щодо стану оновлення військово-облікових даних. Звертає увагу, що ОСОБА_1 пояснив прикордонникам, що приїхав у селище Солотвино винятково з метою лікування та оздоровлення за рекомендацією лікарів, оскільки має хронічне захворювання псоріаз, та пред`явив окрім паспорта громадянина України, наступні документи:1) довідку № 100 від 19.09.2024 року про те, що навчається на магістратурі денної форми навчання НУ Львівська політехніка; 2) проїзний документ, а саме: квиток на поїзд з м. Львова до с. Солотвино на 03.09.2024 року; 3) медичну карту амбулаторного хворого, видану КНП 3-я міська клінічна лікарня, в якій зазначено, що ОСОБА_1 хворіє на хронічне захворювання псоріаз протягом останніх чотирьох років; 4) витяг з медичної карти амбулаторного хворого за формою № 027/о, виданий лікуючим лікарем ОСОБА_3 КНП 3-ьої міської клінічної лікарні 02 вересня 2024 року. Незважаючи на вказані вище дії та пояснення, 03 вересня 2024 року інспектор прикордонної служби склав протокол ЗхРУ № 024558 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. Вказує, що обставини, які вкладені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не відповідають дійсності, оскільки останній не намагався перетинати державний кордон України поза пунктом пропуску та не намагався ухилитися від мобілізації. Відповідно домисли представників державної прикордонної служби щодо спроби перетину ОСОБА_1 державного кордону України задля ухилення від виконання військового обов`язку є надуманими і не підтверджуються ні обставинами справи, ні матеріалами. До того ж, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення не зазначено, яким чином було встановлено, що ОСОБА_1 намагався незаконно, поза пунктами пропуску через державний кордон. Разом з тим просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду від 03.10.2024.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник адвокат Чернявська Г.П. не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, про причини неявки суду не повідомили.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника адвоката Чернявської Г.П., відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, то апеляційний суд звертає увагу на те, що оскаржувана постанова суду винесена 03.10.2024, апеляційна скарга стороною захисту подана через суд першої інстанції 11.10.2024 (згідно штампу суду), тобто в межах строку на апеляційне оскарження, отже строк на апеляційне оскарження не пропущений.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вказаних вимог дотримався не в повній мірі.

Обґрунтовуючи вину ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, суд першої інстанції зіслався на протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього письмові пояснення інспектора прикордонної служби 1 категорії водія групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону молодшого сержанта ОСОБА_2 .

Однак, досліджуючи матеріали справи в апеляційному порядку, суд вважає наявні докази недостатніми для обґрунтування вини ОСОБА_1 за критерієм «поза розумним сумнівом».

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 024558 від 03 вересня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 , 03 вересня 2024 року о 13 год. 40 хв. на східній околиці населеного пункту Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, на напрямку прикордонного знаку № 290 (територія Солотвинської об`єднаної територіальної громади Тячівського району Закарпатської області), на відстані близько 1 000 метрів до лінії державного кордону, в межах прикордонної смуги, в районі залізничного вокзалу, прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» від відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги cт. cт. 9. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року № 1777 XII, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 статті 204-1 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 вчинив спробу незаконного перетину кордону на напрямку 290 (територія Солотвинської об`єднаної територіальної громади Тячівського району Закарпатської області), на відстані близько 1 000 метрів до лінії державного кордону, в межах прикордонної смуги, в районі залізничного вокзалу.

Також, суд взяв до уваги пояснення інспектора прикордонної служби ОСОБА_2 , згідно якого 03.09.2024 близько 13 год. 40 хв., на східній околиці населеного пункту Солотвино, на відстані близько 1000 метрів до лінії державного кордону, в районі № 290 прикордонного знаку, в межах прикордонної смуги, ним виявлено гр.України ОСОБА_1 , який здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України.

Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що ні схеми правопорушення, на якій зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення, місця розташування відділу прикордонної служби, маршрут руху порушника та лінію державного кордону, а також фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на причетність та умисел ОСОБА_1 на перетин кордону в такий спосіб, який ставиться йому у провину, в матеріалах справи не міститься.

Апеляційний суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення та пояснення інспектора прикордонного загону, самі по собі не можуть бути достатніми доказами для висновку про винуватість особи, якщо обставини правопорушення не підтверджені іншими доказами.

Сам факт прибуття ОСОБА_1 на залізничну станцію селища Солотвино, не вказує на його намір або спробу перетнути кордон. Крім того він пред`явив окрім паспорта громадянина України, наступні документи: довідку № 100 від 19.09.2024 про те, що навчається на магістратурі денної форми навчання НУ Львівська політехніка; проїзний документ, а саме: квиток на поїзд з м. Львова до с. Солотвино на 03.09.2024 року; медичну карту амбулаторного хворого, видану КНП 3-я міська клінічна лікарня, в якій зазначено, що ОСОБА_1 хворіє на хронічне захворювання псоріаз протягом останніх чотирьох років; витяг з медичної карти амбулаторного хворого за формою № 027/о, виданий лікуючим лікарем ОСОБА_3 КНП 3-ьої міської клінічної лікарні 02 вересня 2024 року, тобто пред`явлені речі і документи, не свідчать про намір перетину ОСОБА_1 державного кордону.

Разом з тим, з письмових пояснень ОСОБА_1 , які наявні в матеріалах справи, слідує, що він приїхав до селища Солотвино потягом з метою оздоровлення на солених озерах, зійшовши з якого, був одразу затриманий працівниками державної прикордонної служби.

За таких обставин справа не містить будь-яких доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП за обставин, викладених у постанові.

Виходячи з вищезазначеного, слід дійти висновку, що органом, що склав протокол не надано жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

Водночас, докази, наявні у матеріалах справи, не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом як належні і достатні та свідчити про вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Підсумовуючи наведене, ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винним у спробі незаконного перетину державного кордону України в судовому засіданні встановлено не було. При цьому всі можливості для усунення сумнівів вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє дійти висновку про законність, обґрунтованість та умотивованість судового рішення з наведених вище підстав, у зв`язку з чим постанова судді суду першої інстанції підлягає скасуванню.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 283,294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Чернявської Г.П., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага