П О С Т А Н О В А

Іменем України

26.12.2024 м.Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова Кушнір Б.Б., розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючогоза адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 01.10.2024 о 16 год. 32 хв. по вул. Тролейбусна, 8 у м.Львові, керуючи транспортним засобом «Volkswagen сrafter» д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Ford Fusion» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Окрім цього, ОСОБА_1 01.10.2024 о 16 год. 32 хв. по вул. Тролейбусна, 8 у м.Львові, керував транспортним засобом «Volkswagen сrafter» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, що було зафіксовано на технічні засоби відеозапису.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 130 КУпАП.

Судові засідання у справі призначалися неодноразово, зокрема на 22.10.2024, 12.11.2024, 28.11.2024, 13.12.2024 та 26.12.2024. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме шляхом скерування судових повісток на судові засідання на 12.11.2024 та 28.11.2024 засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням за зареєстрованим місцем проживання, вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення - АДРЕСА_1 , дані поштові відправлення не було вручено у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, що є належним повідомленням особи про місце і час розгляду справи, оскільки відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Подібні за змістом правові позиції викладені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-6.

Окрім того судом було розміщено на офіційному веб-порталі суду оголошення про виклик ОСОБА_2 в судові засідання, які відбудуться 28.11.2024, 13.12.2024 та 26.12.2024, в яких попереджено останнього про те, що з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, відтак у разі неявки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вказане судове засідання суд вирішуватиме справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Втім, відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ за ст. 124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, не передбачає обов`язкову присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, враховано факт неодноразової неявки ОСОБА_2 в судові засідання, а також не повідомлення причини його неявки на судові засідання та те, що йому було надано достатньо часу на реалізацію права надати пояснення по суті справ та докази на підтвердження доводів щодо спростування складених відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №140729 від 01.10.2024 та серії ЕПР1 №140740 від 01.10.2024. Тому, на переконання суду, право ОСОБА_2 на захист у даному випадку не було порушено.

Суддя також вважає, що у цій справі особі, яка притягується до відповідальності, належним скеруванням повідомлення про час і місце розгляду справи, забезпечено ефективне здійснення прав, які гарантуються статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Однак і особа, яка притягується до відповідальності мала обов`язок у тому, щоб проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вжиття необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (див. наприклад ухвалу щодо прийнятності у справі «Тойшлер проти Німеччини» (Teuschler v. Germany), заява № 47636/99, від 04 жовтня 2001 року; рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenko v. Russia), заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвалу щодо прийнятності у справі «Гуржий проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03, від 01 квітня 2008 року; та рішення у справі «Мускат проти Мальти» (Muscat v. Malta), заява № 24197/10, пункт 44, від 17 липня 2012 року).

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Суддя також враховує, що чергове відкладення розгляду справ за подіями, які мали місце 01.10.2024, матиме наслідком спливу встановлених ст. 38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення за ст.124 КУпАП. Тому зволікання із розглядом справ у цьому випадку матиме наслідком уникнення особою відповідальності.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, враховуючи вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також враховуючи закінчення строків притягнення особи до відповідальності, тому вважаю, що справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 слід розглядати за відсутності вказаної особи та в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справ та долучених до протоколів про адміністративне правопорушення.

Дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення, долучені до них матеріали, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 наявні склади адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до диспозиції ст.124 КУпАП, адміністративним правопорушенням є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 13.1 Правил дорожнього руху передбачено, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП, передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.9(а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Адміністративну відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП, крім іншого, встановлено за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. Тим самим, у випадку порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, факт перебування особи в стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів не береться до уваги, оскільки особа притягається до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду.

Пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 3 розділу І вищезазначеної Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Порядок такого огляду та відмови від його проходження передбачено ст. 266 КУпАП та підзаконними нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

В силу змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомісті.

У ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, повинно бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також повинно бути з`ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП доведена зібраними адміністративними матеріалами:

- протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №140729 від 01.10.2024 та серії №140740 від 01.10.2024;

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01.10.2024, на якій зображено розташування транспортних засобів з прив`язкою до сталих орієнтирів;

- рапортом працівника поліції від 01.10.2024;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕНА №3175624 від 01.10.2024;

- поясненням потерпілого ОСОБА_3 від 01.10.2024;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- довідкою старшого інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП капітана поліції Христини Попович від 04.10.2024;

- відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, які долучені на DVD-R, круглої форми.

При цьому, покликання ОСОБА_1 на відеозаписі про те, що він не керував даним автомобілем спростовуються протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №140729 від 01.10.2024, серії №140740 від 01.10.2024, рапортом працівника поліції від 01.10.2024, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, копіє постанови Серія ЕНА №3175624 від 01.10.2024, поясненнями потерпілого ОСОБА_3 від 01.10.2024 та оглянутим відеозаписом події, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_4 вказав на ОСОБА_1 як на особу, яка керувала транспортним засобом, який вчинив ДТП. Дані докази узгоджуються із іншими матеріалами даної справи.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи працівниками поліції до таких долучено копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕНА №3175624 від 01.10.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП. Матеріали справи не містять даних про оскарження у встановленому порядку вказаної постанови.

Оскільки матеріали справи не містять доказів оскарження ОСОБА_1 даної постанову у судовому порядку, суд вважає довеленим факт керування 01.10.2024 о 16 год. 32 хв. по вул. Тролейбусна, 8 у м.Львові транспортним засобом «Volkswagen сrafter» д.н.з. НОМЕР_1 .

Таким чином, доводи ОСОБА_1 , зафіксовані на місці складення протоколів, якимивін заперечує факт керування транспортним засобом не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки повністю спростовуються вищенаведеними доказами в їх сукупності, а тому не беруться судом до уваги.

Разом з тим, зазначені відеозаписи події відповідають вимогам ст.251 КУпАП, згідно якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Надані докази відображають подію адміністративних правопорушень та містять відомості та дані, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, а тому обґрунтовано судом взяті до уваги.

З огляду на вказане, суд вважає, що відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння охоплюються як активна (дії), так і пасивна (бездіяльність) поведінка, а також звичайне утримання від дій.

Тобто, під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, зафіксований на відеозаписі та підтверджує вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, законодавство не містить переліку поважних причин для відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, а не виконання водієм імперативного обов`язку визначеного у 2.5 Правил дорожнього руху, тягне за собою відповідальність визначену у ст.130 КУпАП.

Оцінюючи вищевказані докази, суд приходить до переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_5 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст. 124 КУпАП. В своїй сукупності дані докази є достатніми.

Доказів, які б спростовували наведені в протоколах обставини, суду не надано.

Крім цього, обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Оскільки до суду надійшли дві справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, які розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), то відповідно до ст.36 КУпАП, суддя об`єднує справи №465/7978/24, №465/7980/24 в одне провадження та присвоює об`єднаному провадженню єдиний номер №465/7978/24.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, яке носить суспільно небезпечний характер, дані про особу правопорушника, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суддя враховує: характер вчинених ним правопорушень, його особу, ступінь його вини у вчинених правопорушеннях, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, які доведені повністю, наслідки вчинених ним правопорушень, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, тому вважаю, що стягнення слід визначити необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети, зокрема його виховання в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень, а також враховуючи на те, що ОСОБА_6 вчинив кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же суддею, а тому відповідно до вимог ст. 36 КУпАП, відносно ОСОБА_5 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік.

Разом з тим, відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 605,60 гривень.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 36, 40-1, 268, 283, 284 КУпАП

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення та призначити адміністративне стягнення згідно з положеннями ст.36 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в дохід держави в сумі 605,60 гривень.

Роз`яснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У разі несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін, відповідно до вимог ст.ст.307, 308 КУпАП, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

На постанову про адміністративне правопорушення може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Кушнір Б.Б.