Справа № 132/2743/24
Провадження № 33/801/1010/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , законного представника ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 25 вересня 2024 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП,

встановив:

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 25 вересня 2024 року (з урахуванням постанови цього ж суду від 21 листопада 2024 року про виправлення описки) до неповнолітнього ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, застосовано такий захід впливу, як попередження.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У скарзі зазначає, що суд притягнув до відповідальності ОСОБА_3 , тоді як його прізвище « ОСОБА_4 », що свідчить про відсутність в матеріалах справи доказів того, що саме він вчинив адміністративне правопорушення. Поліцейським не було взято до уваги, що мотоцикл належить його батькам, ним керувала його матір, а він чекав її біля магазину та спілкувався з друзями. Він запропонував працівникам поліції звернутися до його матері і з`ясувати в неї всю інформацію, однак, поліцейські відмовилися це зробити та не дозволили йому відійти від їх автомобіля аби позвати матір, яка була в магазині. Працівники поліції повідомили, що вони складуть відносно нього документи, їм потрібно зробити план, а йому не варто нічого боятися, оскільки його не притягнуть до адміністративної відповідальності. Він розписувався в пустому бланку протоколу, на що він спочатку відмовився, однак йому повідомили, що мотоцикл його матері буде вилучений. Вини у вчиненні правопорушення не визнає. Мотоциклом він не керував і докази на підтвердження його винуватості в матеріалах справи відсутні. Справу розглянуто за його відсутності, повістки про виклик до суду ні він, ні його батьки не отримували.

Також ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, мотивуючи тим, що справу розглянуто за його відсутності, повістки про виклик до суду ні він, ні його батьки не отримували. Про розгляд даної справи його матір дізналася випадково, оскільки їй зателефонували з суду. Оскаржувану постанову суду матір отримала 11 листопада 2024 року та надала йому для ознайомлення 12 листопада 2024 року.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 289 КУпАП, в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

При вирішенні питання про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційний суд виходить з того, що постанову Калинівським районним судом Вінницької області винесено 25 вересня 2024 року у відсутність ОСОБА_1 .. Копія вказаної постанови ОСОБА_1 судом не надсилалася.

Матір ОСОБА_1 ОСОБА_2 ознайомилася з матеріалами справи та зробила фотокопії 11 листопада 2024 року (а.с.6).

Доказів того, що ОСОБА_1 раніше отримував копію оскаржуваної постанови матеріали справи не містять.

Оскільки ОСОБА_1 не був присутнім під час винесення оскаржуваної постанови, беручи до уваги, що матеріали справи не містять доказів того, що він раніше отримував копію оскаржуваної постанови, і подав апеляційну скаргу протягом десяти днів з моменту ознайомлення його законного представника з матеріалами справи, з метою забезпечення конституційного права особи на оскарження судового рішення, про яке стверджується в рішеннях Європейського суду з прав людини, апеляційний суд прийшов до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 25 вересня 2024 року пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його законного представника, які підтримали апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є забезпечення обвинуваченому права на захист.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вказаних приписів судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови дотримано не в повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи, адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 надійшов на розгляд суду першої інстанції 30 серпня 2024 року (а.с.3).

Постанову судом першої інстанції винесено 25 вересня 2024 року у відсутність ОСОБА_1 ..

Докази того, що ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи в матеріалах справи відсутні, і такий факт не визнається останнім в апеляційній скарзі.

За змістом ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, суд повідомляє особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, повісткою, яка вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Пунктом третім частини першої статті 278 КУпАП визначено, що суд при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Тобто особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про дату, час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав: на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист, тощо.

Суд першої інстанції, в порушення вказаних вище вимог, не здійснив заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, чим порушив його права, визначені ст. 268 КУпАП.

Вказане процесуальне порушення є суттєвим та таким, що перешкоджало суду постановити законне і обґрунтоване рішення.

Враховуючи викладене, постанова суду першої інстанції на підставі п.3 ч.8 ст.294 КУпАП підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №135921, 22 серпня 2024 року о 21 год. 10 хв. в с. Іванів по вул. Гагаріна водій ОСОБА_1 керував мотоциклом FORTE FT-250 б/н без посвідчення водія відповідної категорії «А», не маючи права керування даним транспортним засобом. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с.1).

У підпункті а) пункту 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Диспозиція ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії. Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами тощо.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , апеляційний суд прийшов до переконання, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме керував мотоциклом, не маючи права керування даним транспортним засобом.

Не заслуговують на увагу доводи скарги з приводу того, що до відповідальності було притягнуто іншу особу, а саме « ОСОБА_5 », а не « ОСОБА_1 », оскільки згідно постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2024 року про виправлення описки судом усунуто вказаний недолік, а саме замінено прізвище особи по тексту оскаржуваної постанови з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_4 ».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що мотоцикл належить його батькам і ним керувала його матір, в якої є посвідчення водія. Мати знаходилася в магазині поруч, однак, йому не дозволили позвати матір, а телефон свій він залишив в магазині, а тому не міг з нею зв`язатися по телефону. Фактично, працівники поліції під примусом змусили його підписати порожній бланк протоколу.

Вказані доводи відхиляються апеляційним судом, оскільки не підтверджені жодними доказами.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 власноручно зазначив: «керував без посвідчення водія», тобто погодився із викладеними в протоколі обставинами.

Клопотань про виклик, як свідків, друзів, які були на місці події та могли б підтвердити викладені в апеляційній скарзі обставини, або його матері, ОСОБА_1 при апеляційному перегляді не заявляв.

Відповідно до технічного паспорта на даний транспортний засіб (оглянутий в судовому засіданні через мобільний застосунок «Дія»), свідоцтво Forte FT 250-Х6, д.н.з. НОМЕР_1 , його власником є ОСОБА_2 ..

Крім цього, в судовому засіданні при перегляді справи мати ОСОБА_1 визнала факт відсутності у неї посвідчення водія категорії «А», що спростовує твердження ОСОБА_1 про те, що його мати керувала транспортним засобом.

Не приймається до уваги також твердження скаржника про те, що розгляд справ за ч. 2 ст. 126 КУпАП належить до виключної компетенції органів Національної поліції, у зв`язку з чим суд не мав правових підстав для розгляду справи, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення за частиною першою, другою і четвертою статті126КУпАП.

Натомість, у статті 221 КУпАП зазначено, що судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі вчинені особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років.

При цьому, незважаючи на загальне правило ч. 2 ст. 258 КУпАП, відповідно до якого протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, враховуючи безальтернативну компетенцію судів щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення вчиненні неповнолітніми особами, у випадку вчинення неповнолітніми адміністративного правопорушення обов`язково складається протокол.

Як вбачається з матеріалів справи, на час вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, ОСОБА_1 виповнилося шістнадцять років.

Таким чином, працівниками поліції правомірно складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення та направлено його до суду для розгляду.

Отже, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, адже вина його доведена.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Отже, апеляційний суд, скасувавши постанову суду першої інстанції з обов`язкових для цього підстав, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення, не може застосувати до нього адміністративне стягнення, адже пройшло більше трьох місяців з дня вчинення останнім даного правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до протоколу, адміністративне правопорушення вчинено 22 серпня 2024 року, тобто на момент перегляду справи судом апеляційної інстанції передбачений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення закінчився.

Керуючись ст. 38, 247, 294 КУпАП,

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити йому строк на оскарження постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 25 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 25 вересня 2024 року скасувати та прийняти нову постанову.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало