Житомирський апеляційний суд
Справа №279/5788/24 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л. А.
Номер провадження №33/4805/1539/24
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника - адвоката Барановського І.І., розглянувши в судовому засіданні у режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Барановського Ігоря Івановича, в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01 листопада 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 05 вересня 2024 року о 13-12 год. в м. Коростень вул. Сергія Кемського, 97 керував транспортним засобом Volkswagen Touran з державним номером НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, на місці зупинки у встановленому законом порядку та у ЦМЛ м.Коростеня пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння відмовився, водій відсторонений від керування транспортним засобом до повного витверезіння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил Дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Барановський І.І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки його дружина зазначала у бесіді із працівником поліції, що саме вона керувала автомобілем. Також вказав, що протокол про адміністративне правопорушення та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не складались у присутності ОСОБА_1 та не надавались йому для ознайомлення, однозначної його відмови від присутності під час складання адміністративних матеріалів не було. Адміністративні матеріали щодо ОСОБА_1 не складались під відеозапис. Не відповідність складених адміністративних матеріалів обставинам, на думку адвоката, свідчить про підробку документів працівниками поліції.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника адвоката Барановського І.І., який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, доходжу наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 123378 від 05 вересня 2024 року; копією постанови серії ЕНА №2985650 від 05 вересня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, від проходження огляду відмовився; направленням на огляд водія транспортного засобу до ЦМЛ м. Коростеня з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05 вересня 2024 року; розпискою про роз`яснення прав та обов`язків; розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан алкогольного сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу; рапортом поліцейського СРПП Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ст.сержанта поліції О.Семенди; відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

Так, із вказаного відеозапису з нагрудних портативних камер працівників поліції вбачається, що поліцейський підійшов до автомобіля Volkswagen Touran, представився, повідомив причину зупинки, а саме ігнорування водієм дорожнього знаку «Стоп», встановив особу водія. Вказавши на різкий запах алкоголю у водія, працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу газоаналізатора Драгер чи у медичному закладі, ОСОБА_1 категорично та однозначно відмовився. Працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння та постанову за керування транспортним засобом без посвідчення водія. Водію також роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, від керування транспортним засобом відсторонено.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який у повному обсязі узгоджується з наданим відеозаписом, а доводи скаржника у цій частині суд вважає необґрунтованими та розцінює як намагання скаржника уникнути притягнення до адміністративної відповідальності.

Наданий відеозапис апеляційний суд визнає відповідним п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026, оскільки за допомогою останнього можна відтворити обставини, за яких патрульні, після виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, у відповідності до встановленого законом порядку, пропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився від огляду на місці зупинки автомобіля та в медичному закладі, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Разом з тим, відеозапис не має ознак монтування, містить фіксацію обставин, які мають значення для справи та відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, а тому є належним і допустимим.

Твердження захисника, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом опосередковано спростовуються відеозаписами. Так, дійсно на місці зупинки автомобіля дружина водія стверджувала, що вона перебувала за кермом, проте їй стало зле і вона помінялася з чоловіком місцями, просила не притягувати до адміністративної відповідальності, оскільки він за кермом проїхав тільки 5 метрів. Крім того, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення на нього за порушення ПДР за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Посилання захисника на ту обставину, що така постанова є предметом оскарження в судовому порядку, апеляційним судом не приймаються, як такі, що не спростовують вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП. У даному випадку, після зупинки автомобіля ОСОБА_1 надані чіткі пояснення щодо мотивів зупинки, а саме: не виконання ним вимоги знаку «Стоп», на що він, як водій, пояснив, що не встиг зупинитися, а тому його подальші дії регламентуються нормами п. 2.5 ПДР та не знаходяться у причинному зв`язку з його незгодою з діями працівників поліції стосовно зупинки автомобіля.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо встановлення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом 05 вересня 2024 року о 13-12 год в м. Коростень по вулиці Сергія Кемського, 97, що узгоджується із відеозаписами з портативних нагрудних камер поліцейських. Також працівник поліції в повному обсязі та доступно роз`яснив ОСОБА_1 про складання щодо нього матеріалів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, після чого на запитання працівника поліції чи буде водій присутнім при складення адміністративних матеріалів, ОСОБА_1 вказав, що навряд, оскільки завтра від`їжджає у м.Покровськ, після чого йому повідомлено, що копії матеріалів надійдуть поштою. Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що останній категорично відмовився від ознайомлення та підпису адміністративних матеріалів, а також у своїх поясненнях вказав, що зранку вживав шампанське. Тому доводи про відсутність на відеозаписах моменту складення протоколу про адміністративне правопорушення у присутності ОСОБА_1 жодним чином не спростовує доведеність вини водія у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя районного суду надав оцінку доводам захисника щодо неправомірності дії працівників поліції та підробку ними документів, правильно зазначивши, що зі скаргами на дії працівників поліції ОСОБА_1 не звертався. Тому апеляційний суд такі аргументи скарги не приймає як не підтверджені доказами.

Таким чином наведені в апеляційній скарзі доводи не заслуговують на увагу і не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду був причиною складання протоколу про адміністративне правопорушення за п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Барановського Ігоря Івановича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01 листопада 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь