Справа № 149/2445/24
Провадження №3/149/1162/24
Номер рядка звіту 156
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2024 року м. Хмільник

Суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Олійник І. В., розглянувши матеріали, що надійшли від Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, багатодітний батько, проживає за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

16.07.2024 о 14 год 04 хв по вул. Магістральна у м. Хмільник Вінницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - мопедом "Сузукі Карна", без н.з., з явними ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано, як порушення вимог п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 пояснив, що 16.07.2024 він не їхав, а лише вів скутер до майстра на ремонт, оскільки не працював карбюратор. Поліцейський не дивився на зіниці. Вину у вчиненні правопорушення не визнає.

Адвокат Виноградський А. П., який приймає участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав раніше подані заперечення на протокол, просить закрити провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також допущені порушення під час складення протоколу. Так, невірно зазначено час порушення у протоколі, який не збігається з відеозаписом. Поліцейський не перевіряв реакцію зіниць ОСОБА_1 на світло, а ознака "занадто збуджений" відсутня у відповідній Інструкції № 1452/735. Поліцейський не роз`яснив процедуру проходження огляду на стан сп`яніння, наслідки відмови, можливість самостійно пройти огляд впродовж двох годин. Також не дотримано вимогу щодо безперервності відеозаписів, а другий відеозапис зроблений із салону службового автомобіля не дає можливість встановити дату його запису, назву камери, що викликає сумніви в допустимості вказаного доказу.

Суддя, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка ОСОБА_2 , дійшов висновку, що ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне.

Згідно із п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вина ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 2.5 ПДР та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 769037 від 16.07.2024 в якому викладені обставини правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявні відмітки про роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, від надання пояснень по суті порушення. ознайомлення зі змістом протоколу та від отримання його копії ОСОБА_1 відмовився;

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, відповідно до якого 16.07.2024 о 14:15 год ОСОБА_1 , у якого виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме "звужені зіниці очей, які не реагують на світло, занадто збуджений", від огляду на стан сп`яніння відмовився;

відеозаписами із нагрудних камер поліцейських, якими, серед іншого, зафіксовано ОСОБА_1 , який перебував на мопеді та виконував функції водія під час руху мопеда, виявлення поліцейськими у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, а також його відмову від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.

При цьому, суддя відхиляє доводи ОСОБА_1 та його адвоката Виноградського А. П. про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки за змістом абз. 3, 4 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду № 14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Подібна за змістом позиція зазначена і в постанові КАС ВС від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16-а.

Як видно на відеозаписі з реєстратора службового автомобіля поліції, ОСОБА_1 сидів на місці водія мопеда, який рухався, виконував функції водія, змінюючи напрямок руху. Окрім того, постановою від 16.07.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за керування 16.07.2024 о 14:04 по вул. Магістральна у м. Хмільник мопедом "Сузукі Карна" із порушенням ч. ч. 5, 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Доказів оскарження чи скасування даної постанови не надано.

Доводи ОСОБА_1 та показання свідка ОСОБА_2 про те, що мопед був зламаний, не спротовують висновків суду, та не звільняють ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене порушення, оскільки Правила дорожнього руху забороняють експлуатацію транспортних засобів за наявності технічних несправностей. Окрім того, за обставин даної справи ОСОБА_1 не може бути прирівняний до пішохода, оскільки він не вів мопед, а сидів на місці водія, приводив його в рух, здійснював зміну напрямку руху, тобто керував ним.

Суд відхиляє доводи адвоката про недопустимість як доказу відеозапису з відеореєстратора службового автомобіля. З відеозапису видно, що він здійснений зі службового автомобіля поліції, цей запис відповідає хронології подій, узгоджується з іншим відеозаписом з боді-камери поліцейського здійсненим того ж дня, а в протоколі вказано, що цей запис зроблено відеореєстратором марки "CYCLONE". Відтак вказаний доказ є належним та допустимим.

Кожен долучений до протоколу відеозапис відповідає ознаці безперервності.

Суддя відхиляє доводи про відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, оскільки такі ознаки наведені як в протоколі, так і в направленні, а також підтверджені відеозаписом з боді-камери поліцейського на якому ОСОБА_1 активно намагався залишити місце зупинки, мав підвищену жвавість, яку поліцейський зазначив як "занадто збуджений".

Також не можуть бути підставою для закриття провадження і інші доводи адвоката, як то невідповідність часу на відеореєстраторі та в протоколі, оскільки така невідповідність є незначною та стосується декількох хвилин, що не є суттєвим.

Інші доводи сторони захисту про не роз`яснення прав, порядку проведення огляду, в тому числі і самостійно пройти огляд, зважаючи на те, що ОСОБА_1 намагався залишити місце зупинки, активно заперечував факт керування, відмовлявся від підписів та отримання копії протоколу не є істотними та не спростовують встановлені судом обставини та зроблені висновки. Окрім цього сам ОСОБА_1 у суді повідомив, що вже не вперше стосовно нього складаються протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, отже з порядком огляду та наслідками відмови він знайомий.

Також суддя враховує, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 2 КУпАП).

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке є грубим порушенням Правил дорожнього руху та має підвищену суспільну небезпеку, особу ОСОБА_1 , суддя доходить висновку про застосування до нього адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з особи на яку накладено адміністративне стягнення, стягується судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 27, 30, 33-35, 38, 40-1, 130, 221, 247, 280, 283, 284, 289, 294, 307, 308 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання про закриття провадження у справі - відмовити.

Визнати винним та притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави (Отримувач: ГУК у Він.обл./Він.обл/21081300, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37979858, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку (ІВАN): UA0002001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300) у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави (ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Згідно із ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ігор ОЛІЙНИК