Справа №519/1547/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2024 м.Південне

Южний міський суд Одеської області у складі судді Москаленко І.О. за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Якушиної Т.В., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обставин правопорушення, яке пред`являлось особі у протоколі.

1.05.10.2024 о 00:05 год. в Одеській обл., м.Південне, просп. Григорівського Десанту, буд. 30/1, водій ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом Mazda 626 номерний знак НОМЕР_1 водію ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту №541 2,34 проміле, чим порушив п.2.9.г. ПДР., а саме передача керування транспортного засобу особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

2.По цьому факту був складений протокол про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №143105 від 05.10.2024 (далі протокол) відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

3.31.10.2024 від представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, Якушкіної Тетяни Вікторівни надійшло до суду клопотання про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 .

4.Клопотання обґрунтоване тим, що протокол складений працівниками поліції з порушеннями чинного законодавства, а зібраними матеріалами справи не підтверджується, що ОСОБА_1 було відомо про стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_2 .

5.В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, при цьому зазначивши, що не вживав алкоголю разом з ОСОБА_2 і не знав, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння. Так, перебуваючи у гостях у кума, вживав алкоголь з ним. Пізніше подзвонив ОСОБА_2 і попросив взяти його автомобіль за приїхали забрати його від кума. ОСОБА_2 не повідомив, що перебував у стані алкогольного сп`яніння. Оскільки ОСОБА_1 сам перебував у стані алкогольного сп`яніння, то не зрозумів, що ОСОБА_2 не тверезий. Проїхавши біля 1 км їх зупинила поліція, тому в нього навіть не було часу це зрозуміти.

Докази на підтвердження встановлених суддею обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

6.Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

7.Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

8.Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП.

9.Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

10.Диспозицією ч. 1 ст.130КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

11.Одним зі складів вказаного адміністративного правопорушення, є передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, що поставлено у вину ОСОБА_1

12.Пунктом 2.9«г» Правил дорожнього руху визначено, що водієві заборонено передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

13.Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме передача керування транспортним засобом особі, яка знаходиться в стані алкогольного сп`яніння повинна складатись з того, що особа, яка передає керування транспортним засобом повинна знати, що передає керування особі, яка знаходиться в стані алкогольного сп`яніння (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

14.Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14від 23.12.2005" Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" допуском до керування транспортним засобом особи, яка не має права ним керувати або перебуває у стані сп`яніння, визнають усні чи письмові згоду, розпорядження, вказівку особи, відповідальної за технічний стан чи експлуатацію цього засобу, про його використання у сфері дорожнього руху таким водієм. Як допуск можна розглядати також мовчазну згоду, видачу маршрутного листа, передачу ключів і документів або керма, не відсторонення водія від керування тощо.

15.Тобто, для настання відповідальності за ч. 1 ст.130КУпАП необхідна наявність елементів складу адміністративного правопорушення. В даному випадку необхідна сукупність наступних елементів складу адміністративного правопорушення: перебування особи, якій передано керування транспортним засобом, у стані алкогольного сп`яніння; усвідомлення особою, яка передає керування транспортним засобом, того, що ця особа перебуває у стані алкогольного сп`яніння; добровільне, з власної волі передання керування транспортним засобом.

16.Тому для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно довести як факт обізнаності, так і факт передачі власником (законним користувачем, наймачем, орендарем) транспортного засобу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

17.Як вбачається з матеріалів справи автомобіль Mazda 626 номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , належить ОСОБА_1 .

18.Також, в матеріалах справи міститься копія протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №143080 відносно ОСОБА_2 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до зазначеного протоколу 05.10.2024 о 00:05 год. в Одеській обл., м.Південне, просп. Григорівського Десанту, буд. 30/1, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Mazda 626 номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту №541 - 2,34 проміле, чим порушив п.2.9.г. ПДР.

19.Крім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що Постановою Южного міського суду Одеської області від 01.11.2024 у справі №519/1548/24 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1. КУпАП, при цьому судом зазначено, що ОСОБА_2 свою провину визнав повністю у судовому засіданні.

20.З дослідженого у судовому засіданні відео з бодікамери №132 судом встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово зазначав, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а Георгієв ні. Так, на питання поліцейськогопро вживання алкоголю ОСОБА_1 відповів: «Я вживав, кум не вживав» (час на записі 00:24:51); «Я передав керування, бо він тверезий,а я трохи випивший» (час на записі 00:13:52).

21.Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомив, що дійсно вживав того дня алкоголь з ОСОБА_1 , при цьому ОСОБА_2 разом з ними не було. Потім ОСОБА_1 подзвонив ОСОБА_2 і попросив його забрати. Приїхала машина, вони вийшли на вулицю, ОСОБА_1 сів у мащину і вони поїхали. Тобто, ОСОБА_2 з транспортного засобу не виходив, про перебування у стані алкогольного сп`яніння не повідомив. Зазначені свідчення узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 , зафіксованими на відеозаписі з бодікамери №132.

22.Зазначене також узгоджується з пояснення ОСОБА_1 , що він не знав про перебування ОСОБА_2 в нетверезому стані та не здогадувався про це, кермо автомобіля передав особі, яка має посвідчення водія і має право керувати транспортними засобами, тобто не усвідомлював та не міг усвідомлювати протиправний характер своїх дій, не передбачав шкідливих наслідків не бажав і не допускав їх настання, не повинен і не міг їх передбачити.

23.Суд також приймає до уваги, що події відбувалися у нічний час доби, а з моменту як ОСОБА_1 сів у транспортний засіб під керуванням ОСОБА_4 до моменту їх зупинки працівниками поліції пройшло декілька хвилин, адже відстань від гуртожитка, де проживає ОСОБА_3 до місця зупинки складає приблизно 1 км.

24.Вказана позиція узгоджується з викладеним у абз. 5 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. № 1 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» згідно якої відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння (ч. 1 ст. 130 КУпАП), настає за умови, що тому, хто це робить, відомо про такий стан.

25.Жодного доказу про те, що ОСОБА_1 під час передачі керування транспортним засобом ОСОБА_5 було відомо про те, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, про який був обізнаний на момент такої передачі та наявності в його діях умислу, матеріали справи не містять.

Висновки суду

26.Із суб`єктивної сторони, правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вчиняються тільки у формі умисної дії.

27.Водночас, у протоколі ЕПР1 №143105 від 05.10.2024 про адміністративне правопорушення не конкретизовано в який спосіб ОСОБА_1 було вчинено адміністративне правопорушення та яким чином було передано транспортний засіб особі, яка керувала ним з ознаками алкогольного сп`яніння.

28.Таким чином, не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

29.Також суд враховує правову позицію висловлену Верховного Суду складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі № 177/525/17про те, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє працівників поліції від доведення правомірності свого рішення.

30.При цьому, суддя зазначає, що рапорт є внутрішнім документом та не може слугувати доказом у справі, оскільки механізм складання рапорту не врегульований законодавцем. Дана позиція узгоджується з позицією Верховного суду, яка викладе назокрема у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 № 489/4827/16-а вбачається, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю.

31.Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

32.На думку суду, матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження як суб`єктивної так і об`єктивної сторін інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, вказаного в протоколі, відповідно і наявності в діях останнього складу зазначеного правопорушення.

33.Доказів на спростування доводів сторони захисту матеріали справи не містять.

34.В свою чергу, суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи не спростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

35.Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості. При цьому, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

36.Тягар доведення в діях особи складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган.

37.Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

38.Враховуючи що доказів, які б беззаперечно вказували на те, що ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, матеріали справи не містять, оцінивши наявні в даній справі докази, приходжу до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

39.Враховуючи вищевикладене та керуючись ч.1 ст. 130, ст. ст. 247, 283-284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

40.Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

41.Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

42.Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Южний міський суд Одеської області.

Суддя Южного міського суду Одеської області Інна МОСКАЛЕНКО