СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 3/759/162/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року суддя Святошинського районного суду м. Києва П`ятничук І.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 гаражний кооператив, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП не відомий, за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 528634 від 08.12.2023 року, ОСОБА_1 08.12.2023 року о 14 год. 25 хв., рухаючись по вул. Зодчих, 22 в м. Києві, повторно протягом року керував автомобілем марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей що не реагують на світло, порушення координації рухів; тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку на боді-камеру працівників поліції.

Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, належним чином, тому вважаю за можливе розглядати справу у його відсутність.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Під час розгляду справи, було досліджено наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 528634 від 08.12.2023 року, який підписаний ОСОБА_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 визнає свою вини в інкримінованому правопорушенні; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.12.2023 року, довідку щодо проведення заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення; постанову Святошинського районного суду м. Києва від 14.03.2023 року; довідку Армор; відеозапис з боді-камери працівників поліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 КУпАП Кодексу України про адміністративні правопорушення, повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130, - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі одна тисячі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Таким чином згідно матеріалів адміністративної справи вищезазначеними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 35, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність правопорушника, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 21 Кодексу України про адміністративні правопорушення підстав для передачі адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудовому колективу не встановлено.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції вірно та вина водія ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні повністю доведена, оскільки підстав і доказів на підтвердження інших фактів суду надано не було.

При накладені адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 2 КУпАП відносно ОСОБА_1 суд враховує, що керування транспортним засобом в стані сп`яніння, є небезпечним і досить поширеним правопорушенням, а накладення стягнення за адміністративне правопорушення передбачене статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення застосовується з метою запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами та має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб.

Враховуючи особу правопорушника, характер правопорушення, суд вважає за необхідне обрати адміністративне стягнення правопорушнику ОСОБА_1 , у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки відповідного до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 528634 транспортний засіб належить ОСОБА_2 . При цьому суд не вбачає підстав для накладення іншого виду стягнення.

Керуючись ч. 2 ст. 130, ст.ст. 221, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі одна тисяча двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави, судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять ) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суд через районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя: І.В. П`ятничук