ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/9705/24 Головуючий в 1 інст. Зарютін П.В.
Провадження №33/807/904/24 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Фофанова Я.Л., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Фофанова Я.Л. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 жовтня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 21 вересня 2024 року о 09:30 год., ОСОБА_1 , в смт. Комишуваха, Запорізька обл., Запорізький р-н., по вул. Залізнична 1, керував т/з ВАЗ 2106, н/з НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд на стан сп`яніння проводився з використанням спеціального технічного засобу - "АлкоФор 507 " з позитивним результатом тесту - 0,43 проміле.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Фофанов Я.Л., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що суд в порушення вимог ст. 277-2, 268 КУпАП, розглянув справу без участі ОСОБА_1 . Про постановлення оскаржуваного рішення ОСОБА_1 дізнався від секретаря судового засідання, яка винесла йому квитанцію на оплату штрафу. Отже сторона захисту вважає, що ОСОБА_1 не міг скористатися своїми правами, передбачені чинним законодавством. Матеріали справи не містять аудіо, відео фіксації судового засідання.

Звертає увагу суду, що в своєму рішення суддя районного суду послався на причину зупинки транспортного засобу не пристебнутий ремінь безпеки, однак доказами, які містяться в матеріалах справи не підтверджено причину зупинки транспортного засобу, як і не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем.

Зазначає, що відеозапис події, наявний в матеріалах справи, не є не безперервним та складається з двох частин. Разом із цим, в порушення вимог Інструкції та ст. 266 КУпАП в матеріалах справи відсутні зафіксовані підтвердження, як ОСОБА_1 обирає засіб для вимірювання кількості алкоголю, який був наданий поліцейським, в якому стані засіб, які були інші аналогічні вимірювальні засоби у співробітників поліції.

Посилається на те, що при огляді ОСОБА_1 використовувався спеціальний технічний засіб - "АлкоФор 507, який показав результат сп`яніння - 0,40 проміле, який відповідно до класифікації стадії алкогольного сп`яніння, затвердженою МОЗ, є крайньою межею між незначним та легким алкогольним сп`янінням. При цьому, на відеозаписі події у ОСОБА_1 взагалі відсутні будь-які ознаки алкогольного сп`яніння. Отже, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, а вживання останнім пляшки пива за день до зупинки ТЗ не є порушенням та зміст алкоголю не міг перевищувати допустимої норми.

З урахуванням наведеного, сторона захисту вважає, що суддя суду першої інстанції порушив право ОСОБА_1 на захист своїх інтересів та справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Окрім вимог щодо скасування даної постанови, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність причини його пропуску.

В обґрунтування доводів клопотання зазначив, що суд в порушення вимог ст. 268 КУпАП не повідомив про час та дату судового засідання ні ОСОБА_1 ні його захисника, розглянув справу за їх відсутності, а тому вважає що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважним причин.

Враховуючи викладене, захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 жовтня 2024 року. Постанову суду скасувати, провадження в справі закрити.

У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП апеляційна скарга на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

Так, матеріалами провадження не можливо спростувати тверджень апелянта про поважність причин його пропуску на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 жовтня 2024 року.

Суддя апеляційного суду, враховуючи вказане, дійшов до висновку, що ОСОБА_1 за таких обставин пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин, а відтак цей строк підлягає поновленню.

У судовому засіданні апеляційного суду, адвокат Фофанов Я.Л. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив, що матеріалами справи не підтверджується як причина законної зупинки транспортного засобу т/з ВАЗ 2106, н/з НОМЕР_2 , так і порушення ПДР України з боку ОСОБА_1 у вигляді не пристебнутого паска безпеки. Вказує, що пояснення ОСОБА_1 щодо вживання ним пива напередодні були надані під примусом працівників поліції. Крім того, відеозаписом події не зафіксовано факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та обрання останнім мундштука технічного приладу, для проходження огляду на стан сп`яніння.

ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Пояснив, що на 9 годину 30 хвилин він прибув до районного суду для участі в судовому засідання. В холі суду йому повідомили, про необхідність отримання ним реквізиті для сплати судового збору. Проте, із зазначеним він не погодився, на що йому було повідомлено про можливість оскарження постави судді в апеляційному порядку. Додав, що співробітники поліції здійснювали відносно нього психологічний тиск, зазначаючи, що він винуватий.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Фофанова Я.Л., перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, суддя апеляційного суду вважає0, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, за обставин зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 133666 від 21 вересня 2024 р. підтверджується:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначені, що огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення мови. Результат огляду на стан сп`яніння становить 0,43 проміле. З результатом огляду ОСОБА_1 погодився, про що поставив власний підпис. (а.с. 3);

- направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21 вересня 2024 р. до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР з зазначенням виявлених ознак алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення мови (а.с. 2);

- роздруківкою тестування на алкоголь до протоколу ЕПР1 №133666 приладу «Алкофор 507» № 00010 від 21 вересня 2024 р. з результатом 0,43 проміле, який підписаний ОСОБА_1 (а.с. 4);

- відеозаписом події (а.с. 9).

Дослідивши вказані вище докази, суд встановив, що у ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції виявлені ознаки сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення мови, про що було вказано в акті огляду, а також у відповідному направленні.

Процедура виявлення у водія транспортного засобу стану сп`яніння передбачена Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 р. за №1452/735.

Згідно п. 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 розділу І встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі передбачено у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (п.7 розділу І).

Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів регламентовано розділом ІІ згаданої Інструкції.

Так, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, огляд водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння проводить поліцейський за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом , та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

З дотриманням встановленого законом порядку, поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу проведено огляд на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Алкофор 507» за згодою ОСОБА_1 за результатами якого встановлено перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту - 0,43 проміле, з яким водій погодився.

На переконання апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а зафіксовані на відео події наявні у достатньому об`ємі задля встановлення обставин, які мають значення у рамках даної справи.

З дослідженого апеляційним судом відеозапису, наявного в матеріалах справи зафіксовано зупинку транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 . Водій зазначає співробітнику поліції, що не буде глушити двигун, оскільки потім він може не завестись. В ході спілкування з водієм у співробітника поліції виникли підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. На запитання поліцейського, водій ОСОБА_1 відповів «що вчора вживав пиво». На пропозицію пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу надав згоду. Фіксується звернення поліцейського до ОСОБА_1 щодо надання для самостійного відкриття мундштука технічного приладу останньому. Слідує процедура огляду водія за допомогою технічного приладу, результат якого становить 0,43 проміле. На запитання поліцейського «чи згоден водій з результатом проведеного огляду», останній відповідає «а чому ні, я знаю, що вчора вживав пиво». Далі, зафіксовано роз`яснення співробітником поліції ОСОБА_1 , що у випадку згоди водія з результатом огляду буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, якщо водій не згоден необхідно пройти огляд в закладі охорони здоров`я. На що водій ОСОБА_1 відповідає «немає сенсу». Слідує процедура складання та підписання протоколу за ст. 130 КУпАП. Крім того, водію ОСОБА_1 роз`яснено, що він був зупинений за порушення ПДР України за керування транспортним засобом із не пристебнутим паском безпеки. Протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та постанову про накладення адміністративне правопорушення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 підписує власноруч. Жодних заперечень щодо керування ним транспортним засобом у зазначений в протоколі день та час, а також заперечень щодо порушення ним ПДР України, що було підставою для зупинки транспортного засобу під його керування, від ОСОБА_1 не надходить.

До матеріалів справи долучена роздруківка проведеного тесту, з результатом якого ОСОБА_1 ознайомлений під особистий підпис. При цьому водій не оспорював результат освідування. В протоколі серії ЕПР1 № 133666, ОСОБА_1 по суті порушення зазначив, що вживав алкоголь 20 вересня 2024 року, а саме пиво, після чого наступного дня керував автомобілем. Крім того, в матеріалах справи міститься копія постанови про накладення адміністративне правопорушення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3096171, яка засвідчує факт того, що водій ОСОБА_1 був зупинений за керування транспортним засобом із не пристебнутим паском безпеки.

Зміст оглянутого відеозапису та докази, які містяться в матеріалах справи повністю спростовують доводи сторони захисту щодо недотримання працівниками патрульної поліції процедури відповідного огляду, передбачену ст. 266 КУпАП, підтверджує факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та закону причину його зупинки.

На твердження сторони захисту про те, що результат сп`яніння ОСОБА_1 , який складає - 0,43 проміле, який відповідно до класифікації стадії алкогольного сп`яніння, затвердженою МОЗ, є крайньою межею між незначним та легким алкогольним сп`янінням слід зазначити наступне.

Пунктом 7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Згідно до технічних характеристик приладу «Алкофор 507» межами допустимої абсолютної похибки є +/-0,04 % (в інтервалі діапазону вимірювання від 0 до 0,4%) та +/-10 % відносної похибки (в діапазоні вимірювання понад 0,4 %).

Відповідно до статті 8 пункту 5 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, яка ратифікована Українською РСР 25.04.1974 року, зі змінами, внесеними Європейською угодою, якою доповнено Конвенцію про дорожній рух від 01.05.1971 року, зі змінами та доповненнями, в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0.50 г чистого алкоголю на літр крові або 0.25 мг на літр повітря, що видихається.

Згідно з п. 7 розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0.2 проміле алкоголю в крові.

Таким чином, наведена вище норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким настає алкогольне сп`яніння. Однак, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0.25 мг у видихуваному повітрі, що й має місце в Україні, де законодавчо встановлено мінімальний показник рівня алкоголю 0.2%.

У водія ОСОБА_1 результат продування приладу склав 0,43 проміле, який перевищує допустиму законодавчу норму, що з урахуванням усіх можливих похибок, поза розумним сумнівом доводить його перебування на момент проведення огляду у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги, що суддя суду першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 , чим порушив його права, передбачені чинним законодавством, суддя апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що 14 жовтня 2024 року суд першої інстанції розглянув справу за участю ОСОБА_1 , який свою провину в інкримінованому йому правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП визнав у повному обсязі та надав свої пояснення. Разом із цим, в матеріалах справи міститься квитанція про сплату ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17000 грн. та судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп., що засвідчує обізнаність ОСОБА_1 про накладення на нього адміністративного стягнення та згоду з судовим рішенням.

Одночасно слід зазначити, що апеляційним судом права, передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 шляхом поновлення його захиснику строку на апеляційне оскарження постанови суду, виклику його та адвоката до суду апеляційної інстанції і останні скористалися таким правом.

Твердження сторони захисту про недопустимість наявного у справі відеозапису через те, що він має перерви є безпідставним, оскільки наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, а саме: зупинку транспортного засобу, процедуру проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану сп`яніння на місце зупинки транспортного засобу. Згода останнього з результатом проведеного огляду.

Суд зауважує, що сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини ОСОБА_1 і їх відповідність критерію достатності для такого висновку.

Суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

На думку апеляційного суду, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння у вказаний в протоколі час та у зазначеному місці не викликає сумніву, а позиція сторони захисту спрямована на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, належним чином вмотивовані, повністю відповідають фактичним обставинам справи, суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Фофанову Ярославу Леонідовичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Фофанова Ярослава Леонідовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 жовтня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/9705/24