Справа № 756/9537/24 Головуючий в суді І інстанції - Яценко Н.О.
Провадження № 33/824/4805/2024 Головуючий - Олійник В.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Олійник В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвокат Мілетич Ольги Олегівни - захисника ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 06 вересня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 06 вересня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно з постановою суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №854240 від 10.07.2024 року вбачається, що 10 липня 2024 року о 08 год 17 хв в місті Києві по вулиці Героїв полку Азов, 15/3 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ауді А4, (державний номерний знак НОМЕР_1 ) з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці, що не реагують на світло, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду, адвокат Мілетич О.О. - захисник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, адвокат Мілетич О.О. - захисник ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 06 вересня 2024 року,мотивуючи тим, що з повним текстом вказаної постанови захисник ознайомилась 11.09.2024, враховуючи час потрібний для аналізу оскаржуваної постанови та у зв`язку із неможливістю проаналізувати висновки суду без повного тексту рішення, вважає доцільним поновлення строку на апеляційне оскарження..

Скаргу обґрунтовує тим, що матеріали справи не містять належних, достатніх та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження на законну вимогу поліцейського, відповідно до встановленого законом порядку, саме медичного огляду наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що з відеозапису бодікамери №470448 (файл №854240_1) вбачається, що звертаючись до ОСОБА_1 , поліцейський зазначив, що останній має право як пройти до лікаря, так і має право відмовитися від цього (01:15:20). При цьому поліцейським не було доведено до відома ОСОБА_1 , що сама по собі відмова від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп?яніння - є адміністративним правопорушенням і не допускається згідно чинного законодавства, а тому він не має права на таку відмову.

Разом із тим, із відеозапису бодікамери №470448 (файл №854240_1) вбачається погодження ОСОБА_1 на проходження саме медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, з метою виконання вимог законодавства (17:06).

Зокрема, з вказаної частини відеозапису вбачається, що стосовно зазначеної поліцейським необхідності пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 відповідає однозначним погодженням, стверджуючи, що не вживав та не вживає наркотичні засоби.

Окрім цього, ОСОБА_1 виконав вимоги поліцейського про проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу Drager, що знову ж таки вказує на виконання усіх заявлених законних вимог поліцейського, а не пропозицій пройти до лікаря. За таких обставин, виходячи із зібраних у справі доказів, не можна стверджувати поза розумним сумнівом про те, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти саме медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння і він від такої конкретної пропозиції відмовився.

Вказує, що поліцейськими не було забезпечено і роз`яснено ОСОБА_1 право на надання йому правової допомоги адвокатом, що унеможливило належне врахування наявних обставин у вигляді як протиправних дій поліцейських, направлених на провокування вчинення правопорушення ОСОБА_1 , так і унеможливило врахування пропозиції «проїхати до лікаря» як такої, що є вимогою поліцейського пройти медичний огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку від виконання якої ОСОБА_1 не має права відмови.

Наголошує, що ОСОБА_1 не мав і не міг мати ознак наркотичного сп`яніння, оскільки документально підтверджена відсутність у нього стану наркотичного сп`яніння, а саме по собі тремтіння рук очевидно було зумовлене незвичною обстановкою для ОСОБА_1 та блідість обличчя зумовлена ранковим часом його зупинки.

Таким чином, на думку апелянта поліцейськими були хибно встановлені ознаки наркотичного сп`яніння саме з метою створення обставин для складання протоколу адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП в подальшому, а тому пропозиції поліцейських вважає безпідставними та необґрунтованими.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції взяла участь захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвокат Мілетич О.О., яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити.

Для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи апеляційним судом у судове засідання викликався працівник поліції, яким складався протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 854240 від 10.07.2024 року щодо ОСОБА_1 .

Однак, до суду апеляційної інстанції працівник патрульної поліції не з`явився

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 289 КУпАП, скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Беручи до уваги вказані у клопотанні про поновлення строку обставини, враховуючи положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження та вважає на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 06 вересня 2024 року за доцільне його поновити.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, всупереч вимог вказаних правових норм, суд першої інстанції не з`ясував всі обставини справи, ухвалив рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосував щодо нього адміністративне стягнення.

В обґрунтування підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення від 10.07.2024 року та відеоматеріали з бодікамери, з якого убачається, що працівники поліції вилучили у водія підробне водійське посвідчення та водій відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Однак, суд апеляційної інстанції, не може погодитися з висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14, абз.2 п.27 роз`яснено, що якщо водій ухиляється від огляду, це є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Крім того, п.2.9А Правил дорожнього руху України передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Разом із цим, згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 р. I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного чи наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Згідно Інструкції огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до (далі - заклад охорони здоров`я).

Водночас у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Окрім цього, відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху України (див. постанову КАС ВС у справі № 678/991/17 від 15 листопада 2018 року).

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №161/5372/17 вказав, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні, що і є дійсним, в цій справі, так як показання свідків у повній мірі кореспондуються і іншими доказами в їх сукупності, у тому числі відеозаписом.

В рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за якою складено протокол, є зокрема відмова водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Отже, при наявності у особи, яка керувала транспортним засобом ознак наркотичного сп`яніння, відмова водія від проходження огляду є підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Наведене дає підстави стверджувати те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у відповідної службової особи виникають після вчинення адміністративного правопорушення, а також наявності даних, які вказують про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення в цілому та його об`єктивної сторони зокрема.

При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, яке ставиться їй в вину, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» ( п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п.282).

За змістом ст.266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі - Порядок №1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція №1452/735), щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після:

- встановлення факту керування певною особою транспортним засобом,

- виявлення у неї ознак наркотичного сп`яніння,

- висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я,

- відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, що не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності.

Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

У даній справі судом першої інстанції в повному обсязі не перевірено обставин дотримання поліцейськими зазначеної процесуальної процедури.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучений диск, на якому знаходиться відеозапис з нагрудних камер поліцейських.

З відеозапису вбачається, що зупинивши ОСОБА_1 , вилучивши у водія підробне водійське посвідчення патрульними поліцейськими при спілкуванні з ним було встановлено ознаки алкогольного сп`яніння, тоді ОСОБА_1 виконав вимоги поліцейського про проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу Drager, однак результат огляду зазначено 0.16 %, що є в межах норми, потім працівники патрульної поліції запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що останній також погодився. Після чого, інспектори поліції сіли до службового автомобіля та тривалий час заповнювали адміністративні матеріали. Однак, через певний час поліцейський знову підійшов до ОСОБА_1 , та запропонував «проїхати до лікаря», наголосивши на тому, що це його право погоджуватись чи відмовитись від вказаної пропозиції. ОСОБА_1 зазначив що до лікаря їхати не буде.

Окремо слід зауважити, що згідно даних долученого до матеріалів справи відеозапису, повторна пропозиція щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння від патрульних поліцейських надійшла після того, як ОСОБА_1 вже погодився був їхати на такий огляд, однак працівниками поліції не був доставлений до лікаря.

Суд апеляційної вважає, що дії ОСОБА_1 , пов`язані з відмовою від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, тобто з вчиненням адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, були фактично спровоковані поліцейським, який ввів його в оману, надавши роз`яснення, які суперечать вимогам закону.

Крім цього, про відсутність у поліцейського достатніх підстав для вимоги про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження такого огляду, свідчить висновок лікаря-нарколога КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який ОСОБА_1 пройшов самостійно в день складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що у останнього ознак сп`яніння не виявлено.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі "Аллене де Рібемон проти Франції" від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі "Коробов проти України" ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи подібних неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку, що наявною сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання адвоката Мілетич Ольги Олегівни - захисника ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити адвокату Мілетич ОльзіОлегівні - захисникуОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 06 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Мілетич Ольги Олегівни - захисника ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 06 вересня 2024 року скасувати та прийняти нову постанову.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.І. Олійник