Провадження № 33/824/500/2024 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 січня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Сіренка Максима Юрійовича на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 23 листопада 2023 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 18 жовтня 2023 року серії ААД №527360 18 жовтня 2023 року о 23:35 год. ОСОБА_1 , по вул. Здолбунівська, 17-Г в м. Києві, керував транспортним засобом «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «DRAGER ALCOTEST 6820» на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 23 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, місцевий суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП є доведеною.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 адвокат Сіренко М.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Сіренко М.Ю. вказує про те, що працівниками поліції не було відповідно до вимог закону зафіксовано відмови гр. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, виходячи з наступного. Так, згідно з матеріалів відеозапису працівником поліції було запропоновано «Драгер», однак після того як гр. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду працівники поліції повинні були діяти відповідно до вимог ч.3 та 4,6 ст. 266 КУпАП, а саме запропонувати водієві проїхати на огляд до медичного закладу та скласти направлення на огляд водія транспортного засобу, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Беручи до уваги, що ОСОБА_1 після його незгоди від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці з використанням спеціального технічного засобу не було направлено до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Також, в протоколі про адміністративне правопорушення складеному відносно ОСОБА_1 , а саме у фабулі протоколу, не вказано, які саме дії останній вчинив з метою ухилення від огляду, тобто об`єктивна сторона адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП розкрита не в повній мірі. Працівниками поліції не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що є порушенням процедури огляду на стан сп`яніння та оформлення його результатів. Наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції ОСОБА_1 належним чином роз`яснено не було.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Сіренка М.Ю.та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи, місцевий суд дотримався вищезазначених вимог закону та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, тобто, порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наявними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №527360 від 18 жовтня 2023 року; відеозаписом на цифровому носії з місця події, на якому зафіксовано факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; направленням на огляд.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, захисник ОСОБА_1 адвокат Сіренко М.Ю. зокрема вказує про те, що згідно з матеріалів відеозапису працівником поліції було запропоновано «Драгер», однак, після того як гр. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду працівники поліції повинні були діяти відповідно до вимог ч.3 та 4,6 ст. 266 КУпАП, а саме запропонувати водієві проїхати на огляд до медичного закладу та скласти направлення на огляд водія транспортного засобу, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Разом з тим, зазначені доводи захисника спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом.

Так, відеозаписом з камери поліцейського підтверджується вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відеозапис відображає чітку і логічну послідовність дій, а також спілкування співробітників поліції із водієм в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

З наявного у матеріалах справи відеозапису, а саме на 00:01:22 хв. запису вбачається, що роз`яснивши ОСОБА_1 причину зупинки та вказуючи про те, що під час розмови з ним було встановлено ознаки алкогольного сп`яніння, працівник поліції запропонував останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

На 00:01:33 хв. запису працівник поліції повторно пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. На зазначену пропозицію ОСОБА_1 відповів, що ніякого огляду він проходити не буде, оскільки не вживав алкоголю.

Пізніше, на 00:02:53 хв. та на 00:03:40 хв. запису працівник поліції знову ж таки неодноразово пропонує водію пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній відповідає відмовою.

Така поведінка ОСОБА_1 свідчить про однозначну відмову останнього від проходження будь-якого огляду на стан сп`яніння взагалі, чи то на місці зупинки чи то в закладі охорони здоров`я. Зазначене спростовує доводи захисника щодо того, що працівниками поліції не запропоновано ОСОБА_1 після відмови від проходження огляду на місці зупинки пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я.

Наслідки відмови від проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції останньому роз`яснено, що також спростовує доводи захисника про те, що такі наслідки водію роз`яснено не було.

Відтак, працівниками поліції на відеокамеру було зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння внаслідок чого, правомірно складено протокол щодо порушення останнім вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, доводи захисника щодо не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не свідчить про відсутність в діях останнього складу правопорушення, яке є закінченим з моменту висловлення поліцейському відмови від проходження огляду.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що місцевий суд надав належну оцінку зазначеним діям ОСОБА_1 та обґрунтовано дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 та його захисниказ приводу відсутності в діях останнього ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції доказів у справі про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.

Враховуючи зазначене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушень місцевим судом норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які б мали своїм наслідком скасування постанови, висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані, а, відтак, підстави для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст. 245, п.1 ч.1 ст. 247, ст. 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Сіренка Максима Юрійовича залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 23 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Фінагеєв