П О С Т А Н О В А

Іменем України

26.12.2024 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кушнір Б.Б., розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, працюючого директором ТОВ «БК «ПРОГРЕСТЕХБУД», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 163-4 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Під час проведення перевірки ТОВ «БК «ПРОГРЕСТЕХБУД», за адресою: м. Львів, вул. Героїв УПА, буд. 72, податкового та валютного законодавства за період з 01.07.2019 по 30.06.2024 контролюючим органом виявлено, що ОСОБА_1 працюючи директором ТзОВ «Прогрестехбуд» вчинив порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку, а саме несвоєчасно сплачено податок на доходи фізичних осіб в сумі 14 120 гривень за жовтень 2019 року, а також встановлено помилки в ідентифікаційних кодах фізичних осіб за період з 01.07.2019 по 30.06.2024 згідно з акту від 30.10.2024 №45256/13-01-07-03/33316751, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 163-4 КУпАП.

Судові засідання у справі призначалися неодноразово, зокрема на 29.11.2024 та 26.12.2024. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням за зареєстрованим місцем проживання, вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення - АДРЕСА_1 , дані поштові відправлення не було вручено у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, що є належним повідомленням особи про місце і час розгляду справи, оскільки відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Подібні за змістом правові позиції викладені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-6.

Окрім того судом було розміщено на офіційному веб-порталі суду оголошення про виклик ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 26.12.2024, в якому попереджено останнього про те, що з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, відтак у разі неявки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вказане судове засідання суд вирішуватиме справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Втім, відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ за ст. 163-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, не передбачає обов`язкову присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Оскільки ОСОБА_1 знав, що стосовно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, був повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, однак у судові засідання не з`явився, до участі у справі захисника не залучив, пояснень по суті вчиненого правопорушення до суду не скерував, а також під час складання протоколу вину та факт вчинення правопорушення не заперечив, а тому, суддя розцінює таку форму поведінки як небажання скористатись правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

При цьому, враховано, що ОСОБА_1 було надано достатньо часу на реалізацію права надати пояснення по суті справ та докази на підтвердження доводів щодо спростування складеного відносно нього протоколу №010851/948/13-01-24-10 про адміністративне правопорушення від 06.11.2024. Тому, на переконання суду, право ОСОБА_1 на захист у даному випадку не було порушено.

Суддя також вважає, що у цій справі особі, яка притягується до відповідальності, належним скеруванням повідомлення про час і місце розгляду справи, забезпечено ефективне здійснення прав, які гарантуються статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Однак і особа, яка притягується до відповідальності мала обов`язок у тому, щоб проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вжиття необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (див. наприклад ухвалу щодо прийнятності у справі «Тойшлер проти Німеччини» (Teuschler v. Germany), заява № 47636/99, від 04 жовтня 2001 року; рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenko v. Russia), заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвалу щодо прийнятності у справі «Гуржий проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03, від 01 квітня 2008 року; та рішення у справі «Мускат проти Мальти» (Muscat v. Malta), заява № 24197/10, пункт 44, від 17 липня 2012 року).

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, враховуючи вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також враховуючи закінчення строків притягнення особи до відповідальності, тому вважаю, що справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід розглядати за відсутності вказаної особи та в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справ та долучених до протоколів про адміністративне правопорушення.

Дослідивши представлені адміністративні матеріали, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-4 КУпАП, дії останнього правильно кваліфіковано за даною статтею.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст.245 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В силу змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомісті.

У ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, повинно бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також повинно бути з`ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.163-4 КУпАП, відповідальність настає за неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у вчиненні таких діянь: а) неутриманні або неперерахуванні до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів; б) перерахуванні податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством); в) неповідомленні або несвоєчасному повідомленні державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

Відповідальність за порушення вимог, передбачених ч.1 ст.163-4 КУпАП, несуть посадові особи підприємств, установ і організацій, а також громадяни суб`єкти підприємницької діяльності.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених коментованою статтею, характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, підтверджується даними, які містяться у протоколі №010851/948/13-01-24-10 про адміністративне правопорушення від 06.11.2024, та долученому акті від 30.10.2024 №45256/13-01-07-03/33316751.

Оцінюючи вищевказані докази, суд приходить до переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП. В своїй сукупності дані докази є достатніми.

Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини, суду не надано.

Окрім того, суддя звертає увагу те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП на підставі належних та достовірних доказів, які містяться у матеріалах справи, слід вважати триваючим. Так, триваючим адміністративним правопорушенням є порушення, пов`язані з довготривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила які-небудь встановлені дії або бездіяльність, і далі перебуває в стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Іноді такий стан триває протягом значного часу, і весь час особа безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на неї обов`язків. Таким чином, триваючі правопорушення припиняються, якщо факт цих правопорушень виявлено компетентним органом при проведенні перевірок. Стягнення за такі адміністративні правопорушення може бути накладене у строк не пізніше ніж через три місяці з дня їх виявлення.

Крім цього, обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, яке носить суспільно небезпечний характер, дані про особу правопорушника, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення.

Враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, його особу, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, наслідки вчиненого ним правопорушення та ступінь його вини, вважаю, що стягнення слід визначити необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети, зокрема його виховання в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень, в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення у виді попередження.

Разом з тим, відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 605,60 гривень.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 23, 33, 40-1, 268, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 605,60 гривень.

На постанову про адміністративне правопорушення може бути подано скаргу протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Кушнір Б.Б.