П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Київ

26 грудня 2024 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Денисов О. О. , розглянувши справу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, адреса місця проживання: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2024 року близько 09 години 00 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Білицька, 38-Б, ОСОБА_1 ухилився від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного Кодексу України, внаслідок чого дитина гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , системно нехтує особистою безпекою під час повітряних тривог, порушує правила поведінки встановлені у закладі освіти та не відвідує навчання, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, та пояснив, що дійсно є опікуном ОСОБА_2 , однак зазначив, що лише 23.10.2024 року був ним призначений, а тому не мав можливості контролювати поведінку дитини з 1 вересня 2024 року (як про це зазначено в матеріалах, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення), зазначив, що вживає заходи для покращення його поведінки.

Дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суддя дійшов висновку про наступне.

Відповідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Положення ч. 1 ст. 152 Сімейного кодексу України передбачають, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Ч. 1 ст. 184 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, проявляється саме у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Тобто ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах дії та бездіяльності, пов`язаної із незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 та 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Згідно долученої до матеріалів справи копії паспорта ОСОБА_1 та копії посвідчення серії НОМЕР_1 особи з інвалідністю ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_1 є законним представником (опікуном) ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, з таких підстав.

Згідно ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи правопорушника і в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Судом встановлено, що протокол відносно ОСОБА_1 не відображає суті правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, не містить посилання не тільки на відповідні норми Сімейного кодексу України та Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. №2402-II, які були порушені, але й не містить всіх ознак об`єктивної сторони даного правопорушення, в ньому не зазначені конкретні відомості, які б свідчили про конкретний батьківський обов`язок, передбачений законом, та спосіб ухилення від його виконання ОСОБА_1 , не містить відомостей про систематичність (точні періоди часу) дій особи щодо цього.

Так, долучені до матеріалів справи листи директора Комунального закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Київський професійний енергетичний коледж» від 07.11.2024 року та 26.11.2024 року згідно яких, ОСОБА_2 з 1 вересня продовжує ігнорувати навчальний процес, не відвідує навчання, уникає контактів з адміністрацією та практичним психологом закладу, систематично нехтує особистою безпекою під час повітряної тривоги і не спускається в об`єкт найпростішого укриття, а також наражає на небезпеку відповідальних за евакуацію педагогічних працівників, які під час повітряної тривоги розшукують ОСОБА_2 по гуртожитку, не можуть свідчити про ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків.

Окрім цього, будь-яких пояснень, що стосуються вчиненого адміністративного правопорушення в ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та працівників Комунального закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Київський професійний енергетичний коледж» не відібрано, а відтак суддя позбавлений можливості з`ясувати суть вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, оскільки з листів директора Комунального закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Київський професійний енергетичний коледж» від 07.11.2024 року та 26.11.2024 року, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається можливим встановити точний час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та в чому ж саме виявляється «систематичність» вказаного правопорушення. Фактично, в протоколі складеному відносно ОСОБА_1 зазначена дата одного з вихідних листів директора Комунального закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Київський професійний енергетичний коледж» від 26.11.2024 року, вих. №063/21-591, згідно якого вбачається, що ОСОБА_2 постійно погрожує ОСОБА_3 , однак не надано жодних доказів винуватості суб`єкта адміністративного правопорушення.

При цьому, сам протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, а обставини викладені у ньому мають бути підтверджені іншими належними та допустимими доказами.

Однак, будь-яких інших доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до вчинення правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп / 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Так, згідно зі ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Отже, суд не вбачає підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,-

Керуючись ст. ст. 33, ч.1 ст.184, 247, 284, 285, 289, 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст.7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя О. О. Денисов