Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/2644/24
Провадження № 3/945/1742/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області Павленко І.В., за участю секретаря судового засіданняСербиної К.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділення поліції № 5 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

На адресу Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 148571 від 25.10.2024 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 148571 від 25.10.2024, ОСОБА_1 22.10.2024 о 19:00 за місцем мешкання: АДРЕСА_1 вчинив словесну сварку відносно своєї матері ОСОБА_2 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру повторно протягом року, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду. Надав заяву в якій просить розглядати справу без його участі, з протоколом ВАД 148571 згоден.

Відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Зважаючи на викладені обставини та те, що ОСОБА_1 своєчасно сповіщався про час і місце розгляду справи, з урахуванням строків розгляду даної категорії справ, суд відповідно до вимог ст. 268 КУпАП вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених статтею 1 КУпАП.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження обставин винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП надані такі докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 148571 від 28.10.2024 року, в якому викладена суть адміністративного правопорушення (а. с. 1); копію рапорту від 22.10.2024 року, відповідно до якого 22.10.2024 року о 19:03 надійшло повідомлення зі служби 102 від гр. ОСОБА_2 про те, що онуки бояться йти додому, бо батьки у стані сп`яніння (а. с. 2); копію заяви ОСОБА_2 від 22.10.2024 року, в якій вказано, що вона проситиь провести профілактичну бесіду виховного характеру з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які періодично вживають алкогольні напої, після чого між ними виникають сімейні сварки (а. с. 3); копію пояснення ОСОБА_2 від 22.10.2024 в яких вказано, що вона викликала поліцію через сварку між її сином та його цивільною дружиною на побутовому підґрунті (а. с. 4); копію пояснення ОСОБА_3 від 22.10.2024 в яких вона пояснила що під час вживання алкогольних напоїв в неї з ОСОБА_1 виникла сварка, а свекруха викликала поліцію (а. с. 5); копією пояснень ОСОБА_1 від 22.10.2024, в яких він пояснив, що в ході розпивання алкогольних напоїв в нього з дружиною виникла сварка на побутовому підґрунті (а.с.6).

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з наведеного вище, адміністративне правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 вчинено 22.10.2024, а протокол складено уповноваженою посадовою особою 28.10.2024, пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила таке правопорушення, що в свою чергу тягне за собою недопустимість такого протоколу, оскільки він був оформлений з порушенням порядку, встановленого КУпАП.

Крім того, дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, як домашнє насильство психологічного характеру вчинене повторно протягом року.

Однак, як вбачається з досліджених документів, ОСОБА_2 викликала працівників поліції через сварку ОСОБА_1 з ОСОБА_3 і не заявляла щодо психологічного насильства щодо неї особисто.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство в сім`ї - насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Слід зазначити те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано яка шкода заподіяна чи могла бути заподіяна фізичному чи психічному здоров`ю потерпілої, хоча це прямо випливає з диспозиції статті 173-2 КУпАП.

Факт вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 взагалі не знайшов свого підтвердження при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді, а тим більше наслідки вчинення цього насильства.

Як доказ повторності вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, уповноваженою посадовою особою надано копію постанови Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21.03.2024, яка не завірена належним чином і є неналежної якості, що унеможливлює прийняття вказаної постанови в якості доказу у справі. Отже ознака повторності є недоведеною.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 1, 7, 9, 245, 247, 251, 276, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником до Миколаївського апеляційного суду через місцевий суд протягом десяти днів з дня її винесення, а також потерпілим.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.В. Павленко