Номер провадження 3/523/7733/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2024 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м.Одеси Боков О.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм в «Север-Транс», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

18.11.2024 року о 13:15 год., ОСОБА_1 перебуваючи за адресою: м.Одеса, вул.Князя Володимира Великого, буд.150, не виконував та не реагував на неодноразові законні розпорядження поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, щодо надання останнім документів, які засвідчують його особу, а також чинив опір під час затримання, хапався за формений одяг працівника поліції, чим вчинив злісну непокору, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.185 КУпАП.

За вказаними обставинами працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №849590 від 18.11.2024 року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, надав клопотання про закриття провадження у справі на підставі ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.185 КУпАП.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що 18.11.2024 року під час його зупинки працівником поліції, в супереч ст.32 Закону України «Про національну поліцію», не було вказано підставу для перевірки документів, що свідчить про незаконність таких дій. Також зазначив, що відносно нього було застосовано силу та всупереч його волі доставлено до відділення поліції, для встановлення його особи, що також є незаконним.

Крім того, вважав, що інспектором невірно кваліфіковані дії за ст.185 КУпАП, оскільки відповідальність за ненадання документів у спосіб, що дозволяє їх прочитати та зафіксувати, передбачена ч.1 ст.126 КУпАП. На підтвердження вищевикладеного надав диск з відеозаписом подій, які відбулися 18.11.2024 року під час складання вказаного протоколу.

Заслухавши пояснення особи стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимогст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимогст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Диспозиція ст.185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Відповідно до роз`яснень, які міститься в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26.06.1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.

Виходячи з диспозиції вказаної статті, для наявності в діях особи складу зазначеного правопорушення необхідна сукупність обов`язкових елементів, таких як: перебування працівника поліції при виконанні службових обов`язків, законність розпорядження або вимоги поліцейського, злісна непокора.

Диспозиція статті 185 КУпАП є бланкетною, тобто містить відсилання до інших нормативно-правовихактів, зокрема, до положень ЗУ «Про Національну поліцію», який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України та статус поліцейських.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про Національну поліції» визначено, що поліція може застосовувати такий превентивний захід, як перевірка документів особи.

Відповідно до ч. 2 вищевказаної норми Закону, - під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Згідно ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у випадку якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Системний аналіз вищевказаних норм дає підстави для висновку, що у разі наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила правопорушення, поліцейський вправі застосовувати такий превентивний захід, як перевірка документів даної особи. Натомість, невиконання особою вказаного розпорядження (вимоги) поліцейського при виконанні ним службових обов`язків (зокрема, шляхом ухилення, непокори, ігнорування), містить ознаки злісної непокори, відповідальність за яку передбачена ст. 185 КУпАП.

Не зважаючи на невизнання своєї вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП підтверджуються зібраними в порядку ст. 251 КпАП України доказами, а саме: протоколом серії ВАБ №849590 від 18.11.2024 року, відеозаписом долученого до матеріалів справи, а також письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких останній підтвердив обставини викладені у протоколі, а саме зазначив, що 18.11.2024 року під час керування транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху, на вимогу працівника поліції надати документ для встановлення його особи відмовився, оскільки йому не було надано доказів порушення ним правил дорожнього руху,

Слід зазначити, що з переглянутого судом відеозапису просліджується чітка послідовність подій, які відбулись 18.11.2024 року, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджує відомості, викладені в протоколі та вину правопорушника.

З вказаного відеозапису вбачається, що поліцейський дотримався вимог Закону України «Про Національну поліцію» щодо роз`яснення причин для оголошення вимоги, спрямованої на встановлення особи ОСОБА_1 останньому повідомлено, що він підозрюється у порушенні вимог ПДР України. Поліцейський в належний спосіб представився ОСОБА_1 та пред`явив своє службове посвідчення

Вимога, спрямована на встановлення особи ОСОБА_1 , оголошувалася йому неодноразово, у свою чергу останній фактично ухилився від законних розпорядження працівника поліції.

Наведене свідчить про відповідність дій працівників поліції вимогам чинного законодавства України, а також про наявність в діях ОСОБА_1 події та складу інкримінованого йому правопорушення за ст. 185 КУпАП.

Суд також зазначає, що у разі доведеності факту перевищення працівниками поліції своїх службових повноважень при затриманні ОСОБА_1 , або ж заподіяння у зв`язку з цим йому тілесних ушкоджень, це не є правовою підставою для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за умови доведеності її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

На переконання суду, інші доводи ОСОБА_1 , на які воін посилалася як на відсутність в його діях події та складу інкримінованого правопорушення, не заслуговують на увагу та не спростовують вірність кваліфікації її дій, що мали місце 18.11.2024 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 185 КУпАП.

Приймаючи до уваги характер правопорушення, ступінь вини та особу правопорушника, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, враховуючи мету адміністративного стягнення, передбачену ст.23 КУпАП, суд дійшов висновку про те, що з метою виправлення й попередження нових правопорушень до ОСОБА_1 можливе застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.9, 33, 40-1, 185, 221, 276, 277, 283, 284 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір», суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, та призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 136,00 грн. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя О.М.Боко