Справа № 405/7325/24
провадження № 3/405/2127/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2024 м. Кропивницький

Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі: головуючого судді Майданнікова О.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, посвідчення водія серії НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , щодо сімейного стану та утриманців інформацію не надав, проходить військову службу на посаді начальника відділення організації охорони, патрульно-постової служби, розшуку та діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 , є учасником бойових дій,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

водій ОСОБА_1 20.10.2024 о 01 год. 39 хв. керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat ,» н.з. НОМЕР_2 в м. Кропивницький по вул. Полтавська, 37А, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці) та після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу «DRAGER Alcotest 6820» тест 3068 з результатом останнього (2,54 ‰) не погодився, та у порушення вимог вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху від проходження відповідно до встановленого законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 який про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку передбаченому ст. 277-2 КУпАП , - в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотання від ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходили.

Враховуючи позицію захисника, який повідомив, що ОСОБА_1 повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, однак не бажає особисто приймати участь у її розгляді, та беручи до уваги те, що норми Кодексу України про адміністративні правопорушення не містять вимоги щодо обов`язкової участі в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд прийшов до висновку про розгляд даної справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвокат Паіцика О.В. в судовому засіданні 26.12.2024 заявив про можливість розгляду справи за відсутності його підзахисного, який свою вину у вчиненні 20.10.2024 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, визнає у повному обсязі та щиро кається. Під час судового розгляду захисник зазначив, що своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. При цьому, ОСОБА_2 зазначає, що він усвідомлює, що його дії є вкрай неприпустимими, він зробив для себе висновки, що така поведінка є неприйнятою. Він не має наміру ухилятися від відповідальності. Водночас, просив суд врахувати, що він є військовослужбовцем ЗСУ і для виконання бойових завдань в нього є потреба в наявності посвідчення водія. Відсутність посвідчення водія унеможливить виконання ним свого обов`язку по захисту держави від збройної агресії РФ. Просив суд звернути увагу, на те, що під час розгляду справи не встановлено обставин, які обтяжують відповідальність, його протиправні дії не завдали будь-кому шкоди, не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам, розкаявся в скоєному. Просив про врахування принципу індивідуального характеру юридичної відповідальності особи, з посиланням на рішення ЄСПЛ Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії від 23.10.1995 р., в якому зазначено що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у вигляді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення кримінального обвинувачення. Позбавлення права керування транспортними засобами також розглядається Європейським Судом кримінально правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в повсякденному житті і для здійснення діяльності (рішення ЄСПЛ у справі Маліге проти Франції від 23.09.1998 р.), при чому ЄСПЛ вважає що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності, справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав. Необхідний баланс не буде дотриманий якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний надмірний тягар (рішення у справі Трегубенко проти України від 2.11.2004 р.). Крім того, посилаючись на ч. 2 ст. 61 Конституції України, просив при обранні міри відповідальності ОСОБА_1 призначити стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем, з першого дня повномасштабної війни проходить службу в ЗСУ, де він приймає активну участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. ОСОБА_1 неодноразово був нагороджений державними нагородами, характеризується виключно позитивно. Відповідно до довідки-характеристики виданої на ОСОБА_1 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 «Так, 20.10.2024 про вищевказане правопорушення майор ОСОБА_1 надав мені усну доповідь, за результатами якої була проведена профілактична робота з останнім. Хочу зазначати, що за час проходження військової служби майор ОСОБА_1 зарекомендував себе з позитивної сторони, як грамотний, дисциплінований та вимогливий до себе військовослужбовець. До виконання посадових обов`язків ставиться з відповідальністю та старанністю, проявляє при цьому розумну ініціативу та наполегливість. У своїй діяльності суворо дотримується вимог законів, статутів ЗС України, наказів, розпоряджень, інструкцій та інших керівних документів. Професійно підготовлений добре, здатний самостійно виконувати складні завдання. Постійно працює над поглибленням своїх знань та навичок. Має високе почуття відповідальності. Рішення приймає своєчасно, швидко реагує на зміни в обстановці. Здатний швидко розбиратися в суті питання та виділяти головне. ОСОБА_3 , зрозумілим стилем висловлює свої думки усно та письмово. Вимоги керівних документів розуміє і суворо їх дотримується. Техніку, озброєння та спецзасоби підрозділу знає та вміло ними користується. Завжди намагається досягнути поставленої мети. Систематично працює над поглибленням своїх знань. Рішення приймає своєчасно, швидко реагує на зміни в обстановці. Здатний швидко розбиратися в суті питання та виділяти головне. Рівень мотивації на військову службу високий. Разом з цим, за час проходження військової служби майор ОСОБА_1 жодного разу до дисциплінарної, адміністративної або будь-якої іншої відповідальності не притягувався. З 2022 року приймає безпосередню участь у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. Неодноразово нагороджений відзнаками вищого військового керівництва за виконання поставлених завдань за призначенням. Беручи до уваги, що для ефективного та повноцінного виконання обов`язків військової служби визначених за посадою, існує потреба перебувати постійно у русі, та враховуючи вищевикладене, прошу Вас не застосовувати санкцію ст. 130 КУпАП у повному обсязі, а саме не позбавляти права керування транспортним засобом майора ОСОБА_1 , як вийняток. Контроль за поведінкою та взяття на поруки підлеглого мені військовослужбовця залишаю за собою.»

Тому, просив при накладенні адміністративного стягнення не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, оскільки в умовах введеного воєнного стану на території країни, автомобіль та право керування ним потрібні ОСОБА_1 для виконання бойових завдань, а відсутність посвідчення водія унеможливить виконання ним свого обов`язку по захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації.

Заслухавши в судовому засіданні позицію захисника - адвоката Паіцики О.В., дослідивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо, так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 154633 від 20.10.2024, в якому зафіксовано та підтверджується, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Passat ,» н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, що встановлено результатом тесту Alcotest 6820 «DRAGER», тест 3068, який підтверджує тестування ОСОБА_1 , проведеного працівником поліції за згодою водія ОСОБА_1 , о 01 год. 52 хв. 20.10.2024 з результатом 2,54 ‰, з яким водій не згоден. Крім того, в протоколі зафіксовано відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та чеком результатом Alcotest 6820 «DRAGER», тест № 3068, який підтверджує тестування ОСОБА_1 , проведеного о 01 год. 52 хв. 20.10.2024 з результатом 2,54 ‰, від підпису відмовився;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.10.2024 року, згідно якого ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився;

- довідки про отримання особою посвідчення водія на право керування транспортним засобом за даними ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» громадян ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія на право керування транспортними засобами отримував НОМЕР_1 від 25.04.2017;

- відеозаписами з відео реєстратора, встановленого в автомобілі патрульної поліції та з камери «Bodycam» працівника поліції, який був безпосереднім учасником подій 20.10.2024, у вигляді відео файлів, які міститься на цифровому носії інформації DVD-R диск, позначеному написом «А/ Павлов», оглянутого в судовому засіданні, якими підтверджується керування ОСОБА_1 транспортним засобом та проведення працівником поліції зі згоди водія ОСОБА_1 процедури визначення стану алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 за допомогою приладу «DRAGER» з результатом 2,54 ‰, з яким водій ОСОБА_1 не погодився (відео файлу «01:55:24») та від проходження відповідно до встановленого законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився (відео файлу «02:21:48»).

Вказані докази є належними і допустимими та на їх основі у визначеному законом порядку в повній мірі встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винність ОСОБА_1 у його вчиненні.

Згідно з ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначені вище вимоги Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 було порушено.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи викладене, суд вбачає в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо прохання захисника не накладати стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами та обмежитись штрафом, суд зазначає наступне.

Так, суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Із аналізу вищевказаної норми закону, а саме ч.1 ст. 130 КУпАП, вбачається, що її санкція не є альтернативною, а передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу, який обов`язково поєднаний із позбавленням права керування транспортними засобами.

При цьому, у даному випадку загальні засади призначення адміністративного стягнення, визначені ч.1 ст.33 КУпАП, не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки передбачено накладення стягнення у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Крім того, Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.

При цьому, дана категорія правопорушень вчиняється водіями тільки навмисно, вчинене відноситься до грубого порушення, а водій не може не розуміти загрози для оточуючих внаслідок власної поведінки.

Суд при накладенні стягнення враховую позитивну характеристику ОСОБА_1 з місця служби (а.с.57), те, що він є учасником бойових дій та неодноразово нагороджений відзнаками вищого військового керівництва (а.с.58, 59, 61-65), однак це не дає можливість суду не накладати стягнення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, враховуючи вищевикладені вимоги КУпАП.

Мірою відповідальності, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами є адміністративне стягнення (ст. 23 КУпАП).

При накладенні стягнення відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП суд враховує: особу порушника, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки те, що дане правопорушення являється грубим порушенням Правил дорожнього руху та є потенційно небезпечним для суспільства і становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків; відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, та наявність обставини, що пом`якшує відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення - щире розкаяння винного, тому вважає за необхідне накласти на правопорушника - водія адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 , який є учасником бойових дій, підлягає стягнути як з правопорушника судовий збір в розмірі, визначеному ст.4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з наступного.

Конституція України (стаття 24) гарантує рівність усіх громадян перед законом і забороняє привілеї чи обмеження за соціальною чи професійною ознакою. Застосування пільг можливе лише в межах, передбачених законом. Це означає, що учасники бойових дій мають дотримуватися загальних правил, якщо спеціальні пільги у таких справах законодавством не передбачені.

З огляду на викладене, учасники бойових дій користуються пільгами лише в рамках чітко визначених законодавством підстав, а розширене тлумачення пільг є недопустимим.

У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору. Серед пільг для учасників бойових дій передбачено звільнення у справах, пов`язаних із захистом їхніх прав у певних категоріях справ (наприклад, соціальних гарантій). Однак у справах про адміністративні правопорушення, де учасник бойових дій є особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, такої пільги немає.

Відповідно справа про адміністративне правопорушення є специфічною, оскільки вона стосується притягнення особи до відповідальності за вчинення правопорушення, а не захисту прав чи інтересів особи. У такому разі судовий збір виконує функцію покриття витрат суду, пов`язаних із розглядом справи.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 283, 284, 287 КУпАП, суд -

постановив:

визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, посвідчення водія серії НОМЕР_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі оподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., який (штраф) підлягає внесенню через установу банку України за наступними реквізитами: рахунок № UA0011001; одержувач - ГУК у Кіров.обл./Кiров.обл./21081300; код одержувача - 37918230; банк одержувача - Казначейство України (ЕАП); МФО банку - 899998; призначення платежу - штраф, адміністративне правопорушення, ( ОСОБА_1 ) Ленінський районний суд м. Кіровограда, протокол серія ЕПР1 № 154633 від 20.10.2024, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення правопорушнику копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у вказаний строк надіслати постанову про накладення штрафу для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягнути: подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП та зазначений у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень, розмір яких (витрат) визначається Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, посвідчення водія серії НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, призначення платежу - Судовий збір, адміністративне правопорушення ( ОСОБА_1 справа №405/7325/24 Ленінський районний суд м. Кіровограда).

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови, - без змін, чи зміні постанови.

Суддя Олексій Іванович Майданніков