П О С Т А Н О В А

Іменем України

05.02.2024 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова - Марків Ю.С., розглянувши адміністративні матеріали відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.139 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , 11.12.2023 року о 14 год. 10 хв. у місті Львові на вул.Федьковича 60а, самовільно встановив обмежувачі руху у вигляді бетонних півкуль на проїздній частині вулиці, чим створив перешкоду в русі та не вжив необхідних заходів щодо усунення або попередження інших учасників дорожнього руху про небезпеку, що виникла.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.1.5 та п.15.15 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.139 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав, просив суворо не карати.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, долучені до нього матеріали, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст. 139 КУпАП адміністративним правопорушенням є пошкодження автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху, самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху, створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття, або невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла, або невжиття посадовими особами, відповідальними за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, громадянами - суб`єктами господарської діяльності заходів щодо заборони руху підвідомчих технологічних транспортних засобів, сільськогосподарської техніки і машин на гусеничному ходу автомобільними дорогами і вулицями, покриття яких може бути пошкоджене.

Пунктом 1.5 Правил дорожнього руху передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п.15.15 Правил дорожнього руху на проїзній частині забороняється встановлення предметів, що перешкоджають проїзду чи паркуванню транспортних засобів, за винятком випадків: оформлення дорожньо-транспортної пригоди; виконання дорожніх робіт або робіт, пов`язаних із зайняттям проїзної частини; обмеження або заборони руху транспортних засобів та пішоходів у випадках, передбачених законодавством.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КУпАП доведена: - протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №026393 від 11.12.2023 року; - актом та схемою обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 11.12.2023 року; вимoгою-приписом інспектора ВБДР УПП у Львівській області ДПП Гадади І. від 11.12.2023 року - які в своїй сукупності вказують на те, що ОСОБА_1 , 11.12.2023 року о 14 год. 10 хв. у місті Львові на вул.Федьковича 60а, самовільно встановив обмежувачі руху у вигляді бетонних півкуль на проїздній частині вулиці, чим створив перешкоду в русі та не вжив необхідних заходів щодо усунення або попередження інших учасників дорожнього руху про небезпеку, що виникла.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КУпАП, доведена зібраними адміністративними матеріалами.

Оцінюючи вищевказані докази, суд приходить до переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КУпАП. В своїй сукупності дані докази є достатніми.

Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини, суду не надано.

Таким чином, суд, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, вважає доведеним факт самовільного створення ОСОБА_1 перешкод для дорожнього руху, тому його дії кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 139 КУпАП.

Враховуючи особу ОСОБА_1 , характер вчиненого правопорушення, ступінь вини у скоєному, беручи до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу.

Окрім цього, у відповідності до ст.40-1 КУпАП з правопорушника слід стягнути 605,60 гривень судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст.221,283,284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.139 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Марків Ю.С.