Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/3514/24
П О С ТА Н О В А

18 грудня 2024 року м. Овруч

Суддя Овруцького районного суду Житомирської області Кулініч Я.В., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , тракториста «Полісся», за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

07.09.2024 року о 04 год. 20 хв. в с. Заріччя, вул. Коростенська, водій керував автомобілем Volkswagen Passat д.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом алкотестеру «Драгер» №288, а саме 2,15‰, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим, не з`явився.

20.11.2024 року захисник Лугинець В.П. надав письмові заперечення, в яких просить закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення посилаючись на те, що з відеозапису не вбачається, яким чином та за допомогою чого здійснювалась поліцейськими зупинка ОСОБА_2 , саме в момент безпосереднього його керування автомобілем під час руху, тобто відсутній факт його керування автомобілем, оскільки інспектори поліції прибули на місце перебування транспортного засобу, а саме на блок-пост де здійснювалась перевірка документів військовослужбовцями та автомобіль був припаркований, що не заборонено Законом. Його ніхто не зупиняв, так як він не рухався, і в той саме час він не перебував у статусі водія, оскільки не був зупинений поліцією саме під час руху, а також відсутній факт виходу ОСОБА_2 з автомобіля, а саме з боку місця для водія після нібито зупинки працівниками поліції. Відеозаписи які долучені до справи постійно перериваються, тобто фіксація правопорушення здійснювалася не безперервно, всупереч вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 р. за № 28/32999. Також, з відеозаписів навіть не вбачається, що поліцейський оголошує правопорушнику про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння які б давали йому право законної вимоги пропонувати йому проходити такий огляд, а також не зафіксовано обличчя особи яка здійснювала проходження тесту (продувку в алкотест «Drager») на стан алкогольного сп`яніння. Долучене до протоколу направлення на огляд правопорушника у медичному закладі з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, не свідчить про його наданні йому та відмову від його підписування, оскільки в ньому відсутній запис про дату відмови, що також підтверджується відеозаписами, де відсутня пропозиція щодо ознайомлення з даним направленням. Крім цього, ставиться під сумнів правильність показника приладу за допомогою якого проводилось освідування, так як відповідно до роздруківки результату тесту на стан алкогольного сп`яніння його назва та номер вказано як «Драгер Алкотест -6820», а згідно розписки про інформування особи яка підлягає огляду на стан сп`яніння про порядок застосування спеціального технічного засобу, правопорушник нібито проінформований про застосування приладу «Драгер Алкотест-6810», тобто огляд здійснювався не тим приладом який зазначений в розписці, що являє собою неналежним та недопустимим доказом у справі та такий, що є недійсним. Також, в матеріалах справи відсутні дані про те, що на час нібито зупинки транспортного засобу правопорушник визнавав факт вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, тому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" Вважає, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

17.12.2024 року захисник Лугинець В.П. надав уточнення до заперечення, в якому зазначає, що відповідно до змісту ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», визначено вичерпний перелік ознак, на підставі яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, а також зазначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (ч. 3 ст.35). Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису з фіксацією обставин події, працівниками поліції хоч і було задокументовано нібито факт порушення ним положень Правил дорожнього руху, але 06.12.2024 року рішенням Овруцького районного суду, постанову старшого сержанта поліції Царапори Павла Олександровича СРПП ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, серії ЕНА № 2996331 від 07.09.2024 року, було скасовано. Тобто докази про порушення ним ПДР відсутні, а тому його нібито зупинка та в послідуючому проходження огляду на стан сп`яніння є незаконними. Відповідна правова позиція з цього питання висловлена у висновках Верховного Суду, при розгляді справ на неправомірні дії поліцейського, поліцейські не мають права без задокументованих доказів вчинення водієм порушень ПДР України зупиняти транспортний засіб, перевіряти документи та, як наслідок, вимагати проходження перевірки на стан сп`яніння (рішення від 15.03.2019 року - справа № 686/11314/17; від 23.10.2019 року - справа № 357/10134/17).

Суддя, дослідивши матеріали протоколу, дійшов наступного висновку.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

П. 2.9а Правил дорожнього руху встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч.1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суддя приходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №660013 від 07.09.2024 року; результатом тесту № 288 від 07.09.2024 на алкоголь з використанням приладу алкотестера «Драгер», який показав, що у ОСОБА_1 на момент проведення тесту вміст алкоголю становив 2,15 ‰; відеозаписом на якому зафіксовано процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер»; рапортом стрільця зведеної бригади поліції «Воля» капітана поліції Едуарда Лутовича; іншими матеріалами.

Щодо посилання захисника на відсутність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суддя зазначає, що останній був зупинений на блок посту в комендантську годину для перевірки документів. Крім того, ні матеріали протоколу, ні відеозапис не містять заперечень зі сторони ОСОБА_1 , що транспортним засобом він не керував.

Порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція) та ст.266 КУпАП під час огляду ОСОБА_1 не встановлено.

Відсутність у матеріалах справи даних про технічний засіб, за допомогою якого здійснювалась відеозйомка, не спростовує обставин об`єктивно зафіксованих на наявному в матеріалах відеозаписі та не виключає належність і допустимість даного доказу, а скасування постанови серії ЕНА №2996331 від 07.09.2024 року не впливає на правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 ..

Інших вагомих доказів та доводів, що виключають винність ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні суду не надано.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суддя враховує безальтернативність санкції ч.1 ст. 130 КУпАП та відсутність підстав для звільнення від адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 33, 280, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 605,60 грн. судового збору в дохід держави.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника, відповідно до ст. 308 КУпАП, стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Я. В. Кулініч