Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2447/23
Провадження № 3/553/37/2024
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06.02.2024м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Фоміна Ю.В., за участю секретаря судового засідання Долгової М.М., потерпілої ОСОБА_1 , представника потерпілої адвоката Лисенко С.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , захисника Ковжоги О.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Андріївка Хорольського району Полтавської області, громадянина України, пенсіонера, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №948233 від 28.08.2023 року, 28.08.2023 року о 17.40 годині в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 вчинив економічне насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 , а саме колишня дружина має 4/9 частки на помешкання, але чоловік не впускає до помешкання та не дає користуватися її майном, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у скоєнні домашнього насилля не визнав та пояснив, що 28.08.2023 року приблизно о 17.00 годині до нього зателефонувала його колишня дружина ОСОБА_1 та сказала відкривати двері, будемо домовлятися за спільне майно. Як тільки ОСОБА_1 підійшла до калитки домоволодіння, вона почала відразу кричати, принижувати та погрожувати в адресу ОСОБА_3 , яка ходить до нього, допомагає по господарству. Оскільки ОСОБА_3 знаходилася в той момент в його будинку та відносно неї вже вчинялися протиправні дії його донькою та сином, а саме останні виштовхували її з його будинку, при цьому спричинили їй тілесні ушкодження, принижували, про що остання зверталася із заявою до поліції, та ОСОБА_1 в той момент погрожувала їй фізичною розправою, він сказав, що не пустить ОСОБА_1 . Тоді, ОСОБА_1 викликала співробітників поліції. Коли приїхали співробітники поліцій, він сказав, що вона може пройти, але ОСОБА_1 відмовилася, оскільки їй це було не цікаво. Із ОСОБА_1 вони спільно не проживають з 2015 року. Він купив квартиру за адресою АДРЕСА_2 , право власності на яку оформлено на нього, де ОСОБА_1 мешкає разом із їх дочкою. У них була усна домовленість, що він залишає цю квартиру дочці, ОСОБА_1 мешкає в цій квартирі, а він мешкає в будинку АДРЕСА_3 до закінчення розподілу майна подружжя. Але ОСОБА_1 та діти постійно приходять до нього в певні пам`ятні дати та влаштовують конфлікти, викликають співробітників поліції та навіть тричі викликали бригаду з психіатричної допомоги. Зазначає, ОСОБА_1 з 34 років, як народила доньку не працювала, він працював на трьох роботах, у зв`язку із чим стан його здоров`я погіршився та він має 2 групу інвалідності. У нього не була умислу позбавляти колишню дружину майна, оскільки вона мешкає в його іншій квартирі, він хотів захистити жінку, яка в той момент перебувала в його будинку.

В письмових поясненнях ОСОБА_2 , наданих поліцейським 28.08.2023 року, ОСОБА_2 зазначив, що за вказівкою поліцейських він впускає колишню дружину у будинок, але знімає з себе відповідальність за те насильство, яке буде вчинятися відносно нього. Він проживає в даному будинку та в даний час йде судовий процес, місце для проживання не виділене, прийшла його колишня дружина та вчинила скандал, тому він її не пускав поки не буде виділене місце. Приїхали співробітники поліції та сказали, щоб він пустив, він впускає.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисник Ковжога О.І. просять закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, а саме не має умислу на позбавлення житла ОСОБА_1 , оскільки на той момент здійснювався розгляд цивільної справи про поділ майна подружжя, та у ОСОБА_1 є інше місце проживання, в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не проживає.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1 пояснила, що із своїм колишнім чоловіком ОСОБА_2 вона не проживає з 2014 року, оскільки чоловік її вигнав, проживає у сина або у дочки, розлучилися у 2019 році. Квартира АДРЕСА_4 на праві власності належить її колишньому чоловіку ОСОБА_2 , в цій квартирі мешкає її донька. Знає, що ОСОБА_2 мешкає в будинку АДРЕСА_1 із жінкою на ім`я ОСОБА_4 . Під час спільного проживання із ОСОБА_2 , останній весь час вчиняв відносно неї та дітей домашнє насильство, а саме до неї застосовував психологічне та сексуальне насильство. Під час спільного проживання, всі гроші, які вона заробляла ОСОБА_2 клав собі на депозит, у 2014 році вона покинула будинок, де вони разом мешкали та змогла взяти із собою тільки свій паспорт та нагороди своїх батьків, все інше майно залишилося в будинку. 28.08.2023 року вона подзвонила по телефону ОСОБА_2 і сказала, що вона зараз прийде, щоб поговорити з приводу мирової угоди з розділу спільного майна, вона попросила ОСОБА_2 , щоб він впустив її в будинок АДРЕСА_1 , який також на праві власності належить і їй. ОСОБА_2 вийшов з хати та повідомив, що тут нічого її не має та він живе в будинку із іншою жінкою та це вже не її дім. Вона стала кричати, щоб ОСОБА_2 впустив її до будинку, але ОСОБА_2 то уходив, то приходив. На такі дії ОСОБА_2 вона викликала поліцію, оскільки в будинку знаходяться її речі, а ОСОБА_2 її не впускає та вона є співвласником даного будинку.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 , наданих співробітникам поліції 28.08.2023 року, остання зазначила, що 28.08.2023 року близько 17.40 годин вона прийшла до свого будинку, який розташований в АДРЕСА_1 , та вхідні ворота були зачинені, коли вона постукала в двері вийшов її колишній чоловік ОСОБА_2 та сказав, що не впустить її до будинку, так як на даний час ведеться судовий розгляд щодо виділення окремих часток даного будинку. Після чого вона викликала співробітників поліції.

Потерпіла ОСОБА_1 та її представник простять притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки останній порушив її права власності на житло, він не має права перешкоджати їй у доступі до житла, в якому вона має право власності на 4/9 часток.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що 28.08.2023 року у другій половині дня йому зателефонувала мати ОСОБА_1 та пояснила, що ОСОБА_2 , який є його батьком, з яким він не бажає підтримувати стосунки, не пускає її до будинку, в якому вона має 4/9 частки права власності. Коли він приїхав до будинку, то там вже були співробітники поліції, ситуація вже була більш менш спокійна, але батько намагався провокувати матір, говорив, що в будинку їй нічого не належить. Коли батько та матір жили однією сім`єю, то батько постійно вчиняв відносно матері та нього насилля психологічного та фізичного характеру. З 2014 року батьки не мешкають разом, оскільки після чергового конфлікту у 2014 році мати покинула будинок. Мати мешкає певний час у нього, потім у сестри ОСОБА_6 . Знає, що в теперішній час його батько мешкає в будинку разом із іншою жінкою. Мати поїхала до будинку, де мешкає ОСОБА_2 оскільки має на це право як співвласник будинку.

Відповідно вимог ч.1 ст.173-2 КУпАП, відповідальність за вказане правопорушення наступає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Однією із форм домашнього насилля є економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст.280КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, зазначає, що в даному судовому засіданні надається оцінка лише діям особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 в межах події, яка сталася 28.08.2023 року та викладена в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №948233 від 28.08.2023 року як вчинення домашнього насилля економічного характеру з приводу ненадання доступу потерпілій ОСОБА_1 її колишнім чоловіком ОСОБА_2 до будинку, в якому він мешкає та на який потерпіла має 4/9 частки права власності.

В судовому засідання встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 26.03.2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано за позовом ОСОБА_2 , на момент розірвання шлюбу сторони вже тривалий час не проживали разом. Потерпіла ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 із ОСОБА_2 не проживає з 2014-2015 року, та мешкає за іншою адресою: АДРЕСА_2 , про що також підтвердила потерпіла та свідки в судовому засіданні.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 31.08.2021 року у справі №553/2298/18 від 31.08.2021 року, яке набрало законної сили 09.12.2021 року, за ОСОБА_1 визнано право власності на 4/9 частини житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

22.07.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Полтави із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, виділивши їй в натурі спільне майно на суму 222000 грн. 07.10.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про зміну позовних вимог, в якій прохала поділити спільне майно подружжя, виділивши їй в натурі спільне майно на суму 17000,00 грн., інше майно на суму 305000 грн. виділити відповідачу та стягнути на її користь грошову компенсацію різниці вартості.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 22.12.2023 року (справа №553/1757/19), прийнята відмова позивача ОСОБА_1 від позову, а провадження у справі закрито.

Як вбачається з протоколу прийняття у ОСОБА_1 заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 28.08.2023 року, її письмових та усних пояснень, наданих в судовому засіданні, саме ОСОБА_1 28.08.2023 року прийшла за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає її колишній чоловік, який повідомив їй, що не пустить її в будинок, оскільки в даний час ведеться судовий розгляд щодо виділення частки будинку.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, пояснень потерпілої ОСОБА_1 , пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 , пояснень свідка, між колишнім подружжям склалися довготривалі конфлікті, особисті неприязні відносини, в тому числі і з приводу поділу майна, яке є їх спільною власністю, та яким також є будинок АДРЕСА_1 , про що підтвердили в судовому засіданні. Колишнє подружжя розлучилися у 2019 році, разом в будинку АДРЕСА_1 не мешкають з 2014-2015 року, станом на 28.08.2023 року мали в суді цивільний спір з приводу майнових прав на зазначений будинок та інше майно, що свідчить про існування між особами конфліктних відносин з приводу довго триваючого цивільного спору, особистих неприязних відносин та такий спір та конфліктні відносити, які склалися між колишнім подружжям, не носить ознак домашнього насилля за ознакою статті в формі економічного насилля, оскільки ОСОБА_1 має місце мешкання, а саме мешкає в кв. АДРЕСА_4 , що також підтверджується довідкою Голови правління ОСББ «Наш дім-21» №690 від 03.10.2023 року, має право власності на 4/9 частки будинку, але не мешкає в спірному будинку тривалий час з 2014-2015 року, особи прагнуть вирішити виниклий конфлікт з приводу розподілу спільного майна в порядку цивільного судочинства, як зазначив ОСОБА_2 умислу на позбавлення житла ОСОБА_1 у нього не було, що також підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_2 , відібраними поліцейськими про те, що він в присутності поліції впускає колишню дружину до будинку.

Таким чином, суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №948233 від 28.08.2023 року, а саме в діях ОСОБА_2 відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП у виді вчинення домашнього насилля за ознакою статті в формі економічного насилля.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточний проти України» Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п.21 рішення).

У відповідності до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

При таких обставинах, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а саме відсутністю об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, п. 1 ч.1 ст. 247, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. В. Фоміна