ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Пасічника Тараса Валерійовича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах зазначених в протоколі, 21.09.2024 року о 22:28 год. у м.Дніпрі, вул.Набережна Заводська, буд.78Д, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія на приладі Драгер ARHK 0502, проба позитивна 0,56 проміле, чим порушив п.2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Пасічник Т.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 з результатом огляду не погоджувався, проходи тест оскільки був впевнений у відсутності алкогольного спяніння. Працівники поліції повинні були направити ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу. В матеріалах справи відсутнє направлення на огляд.

Вказує, що алкотестер працював некоректно, оскільки була різниця в температурі повітря. В матеріалах справи відсутній сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки спеціального технічного засобу, а тому огляд ОСОБА_1 було проведено за допомогою технічного засобу, який не дозволено. Алкотестер Драгер має прострочений термін калібровки. Використаний мундштук був не оригінальний.

Також зазначає, що зупинка була безпідставною

ОСОБА_1 та захисник Пасічник Т.В. в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Рішення суду першої інстанції про визнання винуватим ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законними та обґрунтованими.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Районний суд дотримався вказаних вимог закону при розгляді справи.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими районним судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення в якому викладено обставини правопорушення, рапортом працівника поліції, роздруківкою з технічного засобу Драгер, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено 0,67 проміле, актом огляду, відеозаписом.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 з результатом огляду не погоджувався, проходи тест оскільки був впевнений у відсутності алкогольного спяніння. Працівники поліції повинні були направити ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу.

Так, з переглянутого відеозапису вбачається, що працівники поліції запитує у ОСОБА_1 чи згоден він з результатом тесту, на що останній відповідає що це остаточное явление. Надалі працівники поліції роз`яснують ОСОБА_1 про можливість проходження огляду на стан алкогольного спяніння у медичному закладі та останній знов повідомляє про те, що вчора вживав та можливо це залишки.

Таким чином, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 не висловлював незгоду з результатом тесту Драгер, допускав можливість наявності в нього алкогольного спяніння, а працівниками поліції не порушено вимог ст. 266 КУпАП.

У звязку з тим, що, як встановлено вище, ОСОБА_1 не висловлював незгоди з тестом Драгер, апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що даний алкотестер був не справний та його не можна було використовувати.

Доводи апелянта про те, що зупинка ОСОБА_1 була незаконною спростовується відеозаписом.

Встановлені вище обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 , в супереч доводам апеляційної скарги, дійсно керував транспортним засобом в зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення час та місці та був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР України.

Що стосується доводів апелянта про те, що відеозапис не є належним та допустимим доказом оскільки він не є безперервним слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Перевіривши відеозапис адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає, що він надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не є вирішальними у даній справі та не спростовують наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи, що судом не встановлено недотримання працівниками поліції вимог КУпАП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, суддя, оцінивши кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, визнав їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність достатньою для того, щоб дійти висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 а ПДР України.

Досліджені апеляційним судом матеріали справи та відеозапис, є інформативними і не вказують на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції відносно ОСОБА_1 , а також спростовують доводи апеляційної скарги щодо незаконності прийнятого рішення судом першої інстанції.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Пасічника Тараса Валерійовича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун