Номер провадження: 33/813/2799/24
Номер справи місцевого суду: 496/383/24
Головуючий у першій інстанції Драніков С. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря Зєйналової А.Ф.к., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 29 лютого 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 29 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

З вказаної постанови вбачається, що 26.12.2023 року о 00:25 год. в м. Біляївка, по вул. Успенській, 2, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Peugeot 607, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Drager», результат тесту 1,10 ‰. Від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі водій відмовився під відеозапис. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 478713.

Не погоджуючись з постановою Біляївського районного суду Одеської області від 29 лютого 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

1)суд першої інстанції допустив спрощений підхід при розгляді справи, оскільки не допитав всіх учасників справи;

2)протокол про адміністративні правопорушення було складено із порушенням, а тому він не може слугувати підставою для притягнення до адміністративної відповідальності;

3)апелянт не отримував жодної повістки від суду про сповіщення його про розгляд справи, а тому він був позбавлений можливості надавати свої пояснення та заперечення.

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції.

Одеський апеляційний суд належним чином сповіщав ОСОБА_1 про розгляд справи на 18 грудня 2024 року на 10:45 год. шляхом направлення смс-повідомлення на номер телефону, який був зазначений ним у апеляційній скарзі. ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 було сповіщено належним чином Одеський апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.

Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 478713 від 26.12.2023 року з якого вбачається, що 26.12.2023 року о 00:25 год. в м. Біляївка по вул. Успенській, 2 водій керував транспортним засобом Peugeot 607, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер, результат тесту 1,10 ‰. Від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі водій відмовився під відеозапис. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. В графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначив, що із протоколом згоден;

-пояснення ОСОБА_1 з яких вбачається, що останній відмовився надавати пояснення;

-роздруківка тесту Драгер, з якого вбачається, що ОСОБА_1 26.12.2023 року о 00:26 год. пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Alkotest Drager 6820». Результат тесту 1,10 ‰. ОСОБА_1 із результатом був ознайомлений про що свідчить його особистий підпис;

-копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №924680 від 26.12.2023 року з якого вбачається, що 26.12.2023 року о 00:25 год. в м. Біляївка по вул. Успенській, 2 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Peugeot 607, державний номерний знак НОМЕР_1 без посвідчення водія (немаючі при собі), без поліса обов`язкового страхування цивільної відповідальності та реєстраційних документів на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1 а, 2.1 б, 2.1 г Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП. До ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.;

-довідка, з якої вбачається, що відповідно до ІПНП «ЦУНАМІ», ОСОБА_1 протягом року за ст. 130 КУпАП не притягувався;

-копія посвідчення водія НОМЕР_2 з якого вбачається, що ОСОБА_1 воно отримане 13.11.2015 року;

-відеозапис, який було приєднано до матеріалів справи та з якого вбачається, що 26.12.2023 року приблизно о 00:26 год. в транспортному засобі Peugeot 607, державний номерний знак НОМЕР_1 , який заведений сидить водій ОСОБА_1 працівник поліції питає водія куди він їде. ОСОБА_1 відповів що в сауну. Працівник поліції питає у водія чи вживав він алкогольні напої. ОСОБА_1 відповів чи не дивує працівника поліції той факт, що він перебуває за кермом. Працівник поліції відповів чи не бентежить ОСОБА_1 той факт, що він за кермом в той час коли комендантська година, і робить зауваження водієві про те, що він належним чином спілкується. Працівник поліції питає ОСОБА_2 про його водійське посвідчення на що він відповідає, що при собі його немає. Потім працівник поліції говорить, що відчуває запах алкоголю від водія і пропонує заглушити двигун автомобіля. Працівник поліції також просить водія вийти із транспортного засобу. ОСОБА_1 вийшов. Працівник поліції знов питає, чи вживав водій алкогольні напої. ОСОБА_1 відповів що не вживав. Потім працівник поліції пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням приладу Драгер. ОСОБА_1 говорить, що працівник поліції незаконно його зупинив. Потім ОСОБА_1 говорить що він згоден пройти огляд на стан сп`яніння, однак повторює, що його було незаконно зупинено. Працівник поліції повідомляє, що ОСОБА_1 порушено комендантський час. Працівник поліції надав ОСОБА_1 трубочку, роз`яснив як правильно проходити огляд за допомогою приладу Драгер. ОСОБА_1 пройшов огляд, Драгер показав позитивний результат 1,10 ‰. Працівник поліції спитав ОСОБА_1 чи згоден він із результатом тесту, бо якщо ні його можуть відвезти до лікарні. ОСОБА_1 не заперечував результат огляду, тому працівники поліції повідомили останньому, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, повідомив, що його буде доставлено до відділку поліції для встановлення та перевірки особистості та причини знаходження його у комендантську годину на вулиці. Далі по відеозапису вбачається, що відносно ОСОБА_1 було складено протокол, його також було ознайомлення із змістом протоколу, про що останній розписався.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі Правила) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною вину останнього зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №478713 від 26.12.2023 року, результатом тесту «Alcotest 6820» № 1112, який показав результат 1,10‰, а також відеозаписом, який було долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується Одеський апеляційний суд, а тому посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те що судом першої інстанції допущено спрощений підхід до розгляду зазначеної справи, внаслідок чого було винесено незаконне рішення не несе в собі правового підґрунтя і ґрунтується лише на особистих переконаннях.

Щодо посилань апеляційної скарг на те, що протокол про адміністративні правопорушення було складено із порушенням, а тому він не може слугувати підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції зауважує на такому.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формуються обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Відповідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, в протоколі серії ААД № 478713 від 26.12.2023 року вказано, що в зазначений день та час ОСОБА_1 пройшов огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, із застосуванням приладу Драгер, результат тесту якого показав 1,10 ‰. Від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі водій відмовився під відеозапис. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що являє собою суть інкримінованого йому правопорушення.

Також, до протоколу були долучені наступні докази, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку: результат тесту «Alcotest 6820» № 1112, який показав результат 1,10‰, а також відеозапису, який було долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, з наданих суду доказів вбачається, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 478713 від 26.12.2023 року, яким зафіксовано місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та в якому він сам написав що із ним згоден, відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляду на стан алкогольного сп`яніння, результат якого виявився позитивним та склав 1,10 ‰, що значно перевищує допустиму норму, відеозаписом, який було зроблено з використанням спеціальних технічних засобів, яким зафіксовано факт перебування ОСОБА_4 за кермом транспортного засобу та проходження останнім огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, а також факт відмови проходження такого огляду у медичному закладі.

Крім того, відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористався, не вказав заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказуючи про порушення співробітниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейського до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з відеореєстратора, дані про який внесені у протокол про адміністративне правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП.

Також з дослідженого відеозапису не вбачається будь-яких порушень працівниками поліції «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Водночас, відповідно до п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Між тим, апеляційний суд доходить до переконання, що з відеозапису встановлено, що ОСОБА_4 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Alkotest Drager 6820», підписав протокол про адміністративне правопорушення, підписав результат проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, зауважень ніяких не вказав, а ні під час проходження огляду, а ні під час підписання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з відеореєстратора, дані про який внесені у протокол про адміністративне правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП.

Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності з іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.

Суд апеляційної інстанції критично відноситься до посилань апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не отримував жодної повістки від суду про сповіщення його про розгляд справи, а тому він був позбавлений можливості надавати свої пояснення та заперечення з огляду на таке.

Суд першої інстанції направляв на адресу ОСОБА_1 , зазначену ним самим, судову повістку про розгляд його справи на 29 лютого 2024 року, однак вона не була вручена з післав того, що адресат відсутній за вказаною адресою, тобто, вказана судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки.

Крім того, ОСОБА_1 було повідомлено працівниками поліції проте, що розгляд його справи буде відбуватися у Біляївському районному суд Одеської області, отже він був повідомлений про місце розгляду його справи, що не заважало останньому самостійно поцікавитися рухом його справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), зазначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції постановою від 22.11.2024 року клопотання ОСОБА_1 задовольнив, поновив строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 29 лютого 2024 року, чим відновив йог право участі у перегляді оскаржуваної постанов, брати участь у судовому засадні, заявляти свої клопотання та заперечення, а також скористатися правовою допомогою.

Об`єктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Інші твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час дослідження доказів по справі, також жодних доказів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції не було долучено і до апеляційної скарги.

Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується роздруківкою результатів тестування на алкоголь, а також дослідженим апеляційним судом під час апеляційного розгляду відеозаписом з місця події.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що було встановлене в передбаченому законом порядку.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами, адже воно, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

У відповідності до положень п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, за результатами апеляційного розгляду суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а постанова Біляївського районного суду Одеської області від 29 лютого 2024 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 29 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова