ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/5942/24 Головуючий в 1 інст. Бредіхін Ю.Ю.
Провадження №33/807/895/24 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 9 жовтня 2024 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює інвалід 3-ї групи, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 15 липня 2024 року відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №908280, згідно якого 15 липня 2024 року о 15:14 год., в Дніпровському районі м. Запоріжжя по вул. Петра Сагайдачного в районі буд. №2 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «CITROEN BERLINGO» державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, факт відмови зафіксований на нагрудну камеру поліцейського №47475310, 470271, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений.

Відповідальність за правопорушення передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що постанова суду є незаконною, не відповідає фактичним обставинам справи, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що висновки суду про доведеність його провини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя, всупереч вимог ст. 252 КУпАП не забезпечив повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи у сукупності, не врахував його пояснення, що спростовують його провину, а тому незаконно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що від керування транспортним засобом він не був відсторонений. Тимчасового затримання ТЗ, шляхом блокування або відправки його на спец. майданчик не відбулося, про що свідчать матеріали справи, в яких відсутній акт тимчасового затримання ТЗ. Крім того, судом не перевірявся факт того, що під час розгляду справи йому не було відоме, які саме документи долучені до матеріалів справи.

В направленні водія на огляд до медичного закладу відсутня назва медичної установи, що позбавляє його права самостійного звернення до закладу охорони здоров`я. В матеріалах справи відсутня реєстрація ПДР від 15 липня 2024 року із зазначенням особи, яка скоїла правопорушення. В протоколі відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснювалася відео фіксації події та який не є безперервним. Про здійснення відео фіксації, працівники поліції його не повідомляли.

Вважає, що вказані порушення є суттєвими та повинні бути прийняті до уваги під час апеляційного перегляду справи.

Посилається на те, що вищенаведені обставини в їх сукупності надають йому право просити суд закрити провадження в справі.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 9 жовтня 2024 року. Постанову суду скасувати, провадження в справі закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 9 жовтня 2024 року слід зазначити, що апеляційна скарга ОСОБА_1 подана в межах 10-денного строку, передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, відсутність клопотання про відкладення розгляду справи, суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю останнього, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №908280 від 15 липня 2024 р. підтверджується:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів із зазначенням виявлених ознак алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 , факт зазначеної відмови останній засвідчив власним підписом (а.с. 3);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15 липня 2024 р. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія (а.с. 4);

- відеозаписом події.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан, зокрема алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Переглянутим відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, отриманого під час виконання ними службових обов`язків, зафіксовано тривале переслідування транспортного засобу «CITROEN BERLINGO» державний номер НОМЕР_1 . На неодноразові вимоги співробітників поліції щодо зупинки транспортного засобу водії не реагує та продовжує рух. Після тривалого переслідування поліцейськими вказаного транспортного засобу та в подальшого його зупинки, встановлено особу водія - ОСОБА_1 , який має виражені ознаки сп`яніння. Слідує оголошення співробітником поліції про виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. На що водій ОСОБА_1 підтверджує, що дійсно вживав алкогольні напої. На пропозицію поліцейського щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 надає чітку відмову. Процедура складання та підписання протоколу.

При цьому, зафіксований стан ОСОБА_1 надавав працівникам поліції обґрунтованих сумнівів у керуванні ним транспортним засобом у тверезому стані, а сукупність ознак, які вказують на небезпідставні вимоги працівника патрульної поліції пройти відповідний огляд та зафіксована відмова ОСОБА_1 переконують апеляційний суд у доведеності провини останнього.

Крім того, суд зауважує, що відеоінформація наявна у достатньому об`ємі задля з`ясування обставин, які є предметом розгляду в даній справі.

Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Жодних об`єктивних, вагомих причин, які б можна було розцінити як поважні задля відмови від проходження відповідного огляду, суд не вбачає.

ОСОБА_1 відмовився від такого огляду, за що настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що в направлення водія ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я відсутня назва медичної установи, є безпідставними.

Вищевказане направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15 липня 2024 р відносно ОСОБА_1 складено за формою, яка передбачена Додатком 1 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 із зазначенням назви закладу охорони здоров`я.

Отже, у судді апеляційного суду відсутні сумніви щодо правильності складеного направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15 липня 2024 р відносно ОСОБА_1 .

Доводи апелянта про недопустимість наявного у справі відеозапису через те, що він має перерви є безпідставним, оскільки наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, а саме: рух автомобіля, його зупинку, встановлення ознак алкогольного сп`яніння у водія, відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснювалась відео фіксація події не є слушними, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 908280 від 15 липня 2024 року зазначено, що відео фіксація події здійснювалась співробітниками поліції на боді камеру 475310 та боді камеру 470271.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом спростовуються матеріалами справи, зокрема рапортом працівника поліції та відеозаписом події, а тому не можуть бути прийняті до уваги, при цьому не спростовує факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, що є самостійною підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Отже, сукупність досліджених доказів усуває будь-які сумніви стосовно доведеності провини ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Що стосується інших посилань в апеляційній скарзі, то вони носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим суддя апеляційного суду доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 9 жовтня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 334/5942/24