Справа 573/210/24
Номер провадження 3/573/105/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 лютого 2024 року м. Білопілля

Суддя Білопільського районного суду Сумської області СВИРГУНЕНКО Ю.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Дніпро, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючої, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Білопільським РВ УДМС України в Сумській області 11 листопада 2016 року,

про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 173-2 КУпАП,

УСТАНОВИЛА:

07 лютого 2024 року до Білопільського районного суду з відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 173-2 КК України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №034877 від 01 лютого 2024 року, 26 січня 2024 року близько 19 години ОСОБА_2 , перебуваючи у під`їзді свого будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила відносно свого колишнього співмешканця ОСОБА_3 домашнє насильство, а саме висловлювалася нецензурною лайкою на адресу останнього, чим завдала шкоди його психічному здоров`ю.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за частиною першою статті 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину не визнала та зазначила, що у вказаний у протоколі день та час нецензурною лайкою та іншими образливими словами в бік свого колишнього співмешканця не виражалась. Водночас зазначила, що з ОСОБА_3 не проживає останні пів року, проте, весь цей час він не дає їй можливості спокійно жити та систематично наносить візити, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Згідно з положеннями статей 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з статтею 173-2 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного в частині першій статті 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, сама по собі сварка не формує собою домашнє насильство та утворює склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли така сварка спрямована на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

До того ж, нормами КУпАП визначено форму і основні елементи протоколу про адміністративне правопорушення та змісту постанови, що приймається в конкретній справі. У них повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення та відомості, необхідні для розгляду справи, зокрема, дані про час, місце вчинення адміністративного правопорушення, його суть, дані про свідків і потерпілих, їх пояснення, а якщо правопорушенням спричинено матеріальну шкоду, про це також зазначається у процесуальних документах, тобто всі обставини правопорушення, отримані на підставі дослідження та оцінки доказів в їх сукупності, обґрунтування наявності складу правопорушення.

Таким чином, протокол є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій, і є одним із основних джерел доказів.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №034877 від 01 лютого 2024 року, 26 січня 2024 року близько 19 години ОСОБА_2 , перебуваючи у під`їзді свого будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила відносно свого колишнього співмешканця ОСОБА_3 домашнє насильство, а саме висловлювалася нецензурною лайкою на адресу останнього, чим завдала шкоди його психічному здоров`ю, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП.

На підтвердження вини ОСОБА_2 в матеріалах справи містяться лише пояснення її колишнього співмешканця ОСОБА_3 , який є потерпілим в даній справі.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_4 , ввечері 01 лютого 2024 року до неї додому прийшов колишній співмешканець ОСОБА_3 . Перебуваючи в під`їзді будинку, останній розпочав з нею словесну сварку, під час якої виражався на її адресу нецензурною лайкою, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю. Після цього вона піднялася на третій поверх, а ОСОБА_3 пішов у невідомому напрямку. Зазначила, що в бік останнього поганих слів, а тим більше нецензурних, не вживала.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності заперечувала вчинення нею будь яких протиправних дій по відношенню до ОСОБА_3 , зокрема, домашнього насильства.

Згідно з письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_3 , 26 січня 2024 року близько 19 години прийшов додому до своєї колишньої співмешканки провідати доньку. Однак, доньку в цей день побачити не зміг, оскільки в під`їзді була його колишня співмешканка, яка почала його ображати нецензурною лексикою, чим завдала шкоди його психічному здоров`ю. Після цього він пішов до себе додому.

Суд критично оцінює пояснення потерпілого ОСОБА_3 , оскільки між сторонами існують неприязні відносини.

Інших доказів матеріали справи не містять.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до переконання про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання її винуватою у вчиненні правопорушення не встановлено.

Всі можливості для усунення сумнівів вичерпані, а сукупність зібраних і проаналізованих у справі доказів не дозволяє ухвалити законне і справедливе рішення про притягнення її до адміністративної відповідальності, так як будь-яких доказів щодо неправомірних дій ОСОБА_2 , що завдали шкоди психологічному здоров`ю її колишньому співмешканцю ОСОБА_3 , під час судового розгляду не встановлено, а сам по собі факт певної конфліктної ситуації ще не свідчить про наявність у діях ОСОБА_2 складу правопорушення.

Необхідно зазначити, що відповідно статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з частиною другою статті 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо її вини.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (пункт 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», з відсиланням на пункт 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини».

Відповідно до вказаної позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Відповідно до пункту першого частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Оскільки під час судового розгляду справи не встановлено доказів неправомірних дій ОСОБА_2 відносно свого колишнього співмешканця ОСОБА_3 , що завдали шкоди його психологічному здоров`ю, провадження в справі про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, підлягає закриттю на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 173-2, ст. ст. 245, 247, 251, 280, 283, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя