Провадження №: 3/755/6079/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" грудня 2024 р. м. Київ Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Омельян І.М. розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 06.09.2024 року, о 18:40, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», н/з НОМЕР_1 , у м. Києві по вул. Будівельників, 10, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Mitsubishi Outlander», н/з НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень з матеріальними збитками транспортного засобу. Своїми діями водій порушив п. 10.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 06.09.2024 року, о 18:40, керував автомобілем марки «Volkswagen Passat», н/з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на боді-камеру 473919, 473632. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно ст. 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Відповідно ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП визнав повністю, однак вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав та пояснив, що 06.09.2024 року він керував своїм автомобілем «Volkswagen Passat» у м. Києві по вул. Будівельників, та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Mitsubishi Outlander». Водій автомобіля «Mitsubishi Outlander» почав поводити себе агресивно по відношенню до нього, у зв`язку з чим він опинився у стресовому стані та для того, щоб заспокоїтися, випив 100 грам алкогольного напою - коньяку. Зазначив, що керував автомобілем тверезим. У судовому засіданні 06.11.2024 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Харчук О.П. заявив та подав клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що відомості, які зазначені у протоколі, не відповідають фактичним обставинам справи, зокрема щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, оскільки з пояснень ОСОБА_1 , які підтверджуються відеозаписом вбачається, що останній вживав алкоголь вже після ДТП. Працівниками поліції не було дотримано чинного законодавства під час проведення огляду особи на стан сп`яніння, а саме: у матеріалах справи наявне направлення для проходження огляду на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я, а саме «КМНКЛ «Соціотерапія», у якому є відмітка про доставлення ОСОБА_1 до даного закладу, однак матеріали справи не містять висновку «КМНКЛ «Соціотерапія» про перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння. Крім того, під час складання протоколу працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, в тому числі і право на захист.

Адвокати Гармаш М.Ю. та Федоров Д.С. у судових засіданнях підтримали клопотання свого колеги, просили закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

У судовому засіданні інший учасник ДТП - ОСОБА_2 суду пояснив, що 06.09.2024 року він на своєму автомобілі «Mitsubishi Outlander» привіз сина на гурток до школи за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 10, та припаркував свій автомобіль, поблизу був дитячий майданчик, де гралися діти. Паралельно його автомобілю стояв автомобіль «Volkswagen Passat», водій якого почав здавати назад, у результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів. Після цього, він відразу підійшов до водія автомобіля «Volkswagen Passat» - ОСОБА_1 , побачив та почув від останнього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка затяжна мова, невпевнена хода. ОСОБА_1 почав поводити себе агресивно, погрожував, грубив свідкам події та хотів покинути місце ДТП. Він не бачив, щоб водій ОСОБА_1 вживав алкогольні напої після ДТП. Зазначив, що в його автомобіля після ДТП наявні такі пошкодження: вм`ятина крила та дверей. Вважає виним у ДТП водія автомобіля «Volkswagen Passat» - ОСОБА_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Водія ОСОБА_1 у день події бачив вперше, будь-яких неприязних стосунків з ним не має.

Крім того, у судовому засіданні 05.12.2024 року захисником ОСОБА_1 - адвокатом Гармашем М.Ю. був заявлений відвід судді Омельян І.М, у задоволенні якого було відмовлено постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.12.2024 року.

Крім того, судом було викликано у судове засідання для надання пояснень свідка ОСОБА_3 , однак остання до суду не з`явилася, повідомила про неможливість прибути в судове засідання у зв`язку з перебуванням на роботі.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом. Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Відповідно до п. 10.9 ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб. Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. За невиконання вимог пункту 2.5 Правил передбачено адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Як вбачається з матеріалів справи про адміністративні правопорушення, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме:

- протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД № 441770, ААД № 441769 від 06.09.2024 року, зі змісту яких вбачається порушення водієм Правил дорожнього руху України, а також про факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку. Протоколи сумніву у суду не викликають, оскільки складені відповідно до вимог статей 254, 256 КУпАП. Протоколи водій підписав.

У протоколі зазначено про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, положень ст. 268 КУпАП;

- схемою місця ДТП від 06.09.2024 року;

- поясненнями учасників ДТП від 06.09.2024 року, зокрема, в яких інший учасник ДТП - ОСОБА_2 зазначив, що 06.09.2024 року о 18:40 на шкільному майданчику, за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 10, був пошкоджений його автомобіль «Mitsubishi Outlander», н/з НОМЕР_2 , іншим автомобілем «Volkswagen Passat», н/з НОМЕР_1 , який здавав заднім ходом. При наближені до водія автомобіля «Volkswagen Passat», н/з НОМЕР_1 , були виявленні ознаки алкогольного сп`яніння; - поясненням свідка ОСОБА_3 від 06.09.2024 року, відповідно до яких 06.09.2024 року о 18:40, за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 10, на шкільному майданчику, вона стала свідком ДТП, яке створив водій автомобіля «Volkswagen Passat», н/з НОМЕР_1 , а саме, здаючи заднім ходом, в`їхав в праву частину автомобіля «Mitsubishi Outlander», н/з НОМЕР_2 . За зовнішніми ознаками водій автомобіля «Volkswagen Passat» був в стані алкогольного сп`яніння; - направленням від 06.09.2024 року на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції;

- відеозаписами з нагрудної камери патрульного поліцейського 473865, 472344, з яких вбачається, що 06.09.2024 року працівники поліції на місці ДТП виявили ознаки у водія ОСОБА_1 та декілька раз о 19:58, 19:59 запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці події або у медичному закладі у лікаря-нарколога, однак останній категорично відмовився.

Крім того, суд враховує постанови про накладення адміністративних стягнень серії ЕНА № 2995356 та серії ЕНА № 2995553 від 06.09.2024 року. Доводи сторони захисту щодо не дотримання працівниками поліції чинного законодавства, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння є не обґрунтованими з огляду на наступне.

Так, суд при розгляді справи ураховує те, що ЄСПЛ у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із яких, будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень. Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання (щодо питання застосування зазначених положень див. у т.ч. рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших).

Відповідно, з урахуванням наведених критеріїв, порушення, які висуваються особі, у цій справі, розцінюються, як кримінальні, а тому підлягають розгляду з урахуванням процедури, визначеної національним законодавством для кримінальних правопорушень, а постановою від 15.02.2018 року в справі № 357/14462/14-к Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду указав, що не ґрунтується на вимогах процесуального закону ситуація, при якій підставою для визнання доказів недопустимими виступає якість змісту документів та те, що у постанові від 08.10.2019 року у справі № 639/8329/14-к Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду визначив, що підставою для визнання доказів недопустимими є не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних. … суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим, але ці обставини у даній справі судом не установлені.

В постанові від 06.07.2021 року у справі № 720/49/19 ВС зауважив, що за наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

Повертаючись до обставин цієї справи суд зауважує, що вважає такий підхід правильним, оскільки він ґрунтується на розумінні, що для прийняття рішення у справі Суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та заперечити цю інформацію. Виключення доказів, які можуть мати стосунок до важливих фактів справи, є крайнім заходом, який має застосовуватися у разі, якщо іншими засобами неможливо усунути фактори, які перешкоджають забезпеченню справедливого судового розгляду.

Безумовно, істотне порушення фундаментальних справ і свобод особи не може бути терпимим у правосудді, і суди мають протистояти таким порушенням для того, щоб органи правопорядку не перетворили такі методи у звичайну практику.

Водночас порушення тих чи інших численних формальностей, які регулюють порядок чи окремих процесуальних дій і які жодним чином не зачіпають права і свободи особи, мають оцінюватися виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті правопорушення і покаранні винуватця та важливості тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому.

Так, проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 (далі - Порядок).

Разом з тим в цій справі не установлено факту істотного порушення указаних положень щодо алгоритму огляду особи та фундаментальних прав і свобод порушника.

Щодо доводів захисника про те, що працівниками поліції ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, то суд зазначає, що це спростовується відеозаписом.

Щодо тверджень сторони захисту про те, що водій вживав алкогольний напій після ДТП, то такі твердження жодним доказом не підтверджені та спростовуються поясненнями іншого учасника ДТП ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , які в своїх поясненнях повідомили про те, що водій ОСОБА_4 під час ДТП був з ознаками алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів захисника про не безперервність відео з місця події, то слід зазначити, що відсутність певного періоду часу на відео істотно не впливають на встановлення обставин справи, оскільки відеозапис є одним із доказів, який оцінюється судом у сукупності з іншими зібраними матеріалами провадження та поясненнями осіб у судовому засіданні.

Інші доводи сторони захисту у судовому засіданні про недопустимість пояснень іншого учасника ДТП у зв`язку з неприязню останнього до водія ОСОБА_1 та інші доводи, викладені у клопотанні про закриття провадження у справі, є необґрунтованими.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю після закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бутинакладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

У зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП строків, передбачених ст. 38 КУпАП, приходжу до висновку про закриття провадження у даному адміністративному провадженні на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, одночасно з визнанням вини особи у вчиненні правопорушення. Згідно ч. 6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому суд зважає на те, що мотиви відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не мають значення для висновків про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідно до п.2.5 ПДР України проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія. При оцінці усіх досліджених доказів суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 і у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за стандартам доказування «поза розумним сумнівом», та вважає за необхідне ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції інкримінованої статті. Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності від сплати судового збору, а відтак слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення. На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 38, 40-1, 124, 130, 251, 266, 283-285 КУпАП, Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Законом України «Про судовий збір»,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провадження у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення - закрити.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави. Роз`яснити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень. Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя І.М. Омельян