П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2024 року місто Київ

Суддя Шевченківського районного суду міста Києва Ковтуненко В.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП

У С Т А Н О В И В :

19 листопада 2024 року приблизно о 21 год. 20 хв. у м. Київ на проспекті Берестейський, 66 ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES BENZ E53 AMG, д.н.з. НОМЕР_1 не маючи права керування ТЗ, правопорушення вчинено повторно протягом року (постановою ЕНА № 3115031 від 23 вересня 2024 року був притягнений до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП), чим порушив вимоги п. 2.1а ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно з ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 854140 від 19 листопада 2024 року, постановою ЕНА № 3115031 від 23 вересня 2024 року.

ОСОБА_1 в судовому свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП заперечив, пояснивши, що на території України перебуває тимчасово, має посвідку на проживання на території Федеративної республіки Німеччини № НОМЕР_2 датою випуску 09.01.2021 року, яка діяла до 06.08.2024 року. Враховуючи те, що строк дії посвідки підходив кінця, ОСОБА_1 подав заяву на отримання права на проживання відповідно до закону про свободу пересування, що підтверджується відповідним документом серії НОМЕР_4 виданим 20.12.2018 року та отримав тимчасове посвідчення про право перебування за № НОМЕР_3 дійсне до 11.02.2025 року, та повідомив, що бажає продовжити своє проживання на території ФРН та вчинив всі належні йому дії для цього. Під час свого перебування на території ФРН ОСОБА_1 отримав посвідчення водія, яке дійсне з 12 травня 2022 року по 11 травня 2037 року.

Захисник ОСОБА_1 , адвокат Полянчук В.Б. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі, в якому просить закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. До клопотання додав копію тимчасового посвідчення про право перебування з перекладом, копію заяви про отримання права на проживання з перекладом, копію посвідки на проживання з перекладом та копію посвідчення водія з перекладом.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, Згідно п. 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

Стаття 15 ЗУ «Про дорожній рух» Встановлює, що іноземні посвідчення водія є дійсними на території України, якщо вони: відповідають вимогам Віденської конвенції; є дійсними в країні їх видачі.

Так, Указом Президії Верховної Ради ПВР УРСР «Про ратифікацію Конвенції про шляховий рух» N 2614-VIII від 25.04.74 зі змінами та доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01.05.71, у редакції від 26.03.2006 було ратифіковано Конвенцію про дорожній рух (Відень, 08.11.68).

Частиною 2 ст. 41 Конвенції про дорожній рух встановлено, що договірні сторони будуть визнавати будь-яке національне водійське посвідчення, складене їх національною мовою або на одній з їх мов або, якщо воно не складене на такій мові, супроводжуване завіреним перекладом; будь-яке національне водійське посвідчення, що відповідає приписам додатку 6 Конвенції, будь-яке міжнародне водійське посвідчення, що відповідає приписам додатку 7 Конвенції, дійсними на своїй території для керування автомобілем, що відповідає категорії чи категоріям транспортних засобів, на керування якими видане посвідчення, за умови, що вказане посвідчення є дійсним та що воно видане іншою договірною стороною чи одним з її територіальних підрозділів або об`єднанням, уповноваженим на це цієї договірної сторони чи одним з її територіальних підрозділів.

Так, Федеративна республіка Німеччина є договірною стороною Віденської Конвенції про дорожній рух 1968 року.

Відповідно до пункту 30 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. N 340, особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, або у разі наявності посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту.

Зазначені особи під час керування транспортними засобами можуть мати національне посвідчення водія, видане в установленому цим Положенням порядку.

Особам, які тимчасово перебувають на території України, обмін їх посвідчень водія на національне посвідчення водія, а також видача їм національних посвідчень водія замість утраченого у зв`язку з крадіжкою, стихійним лихом, іншими непередбачуваними обставинами посвідчення водія іноземної держави не проводиться.

Відповідно до пункту 32 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. N 340 Видані громадянам України за кордоном посвідчення водія іноземної держави, які відповідають вимогам Конвенції про дорожній рух 1968 року, підлягають обміну на національні посвідчення водія без складання теоретичного і практичного іспитів за умови, що зазначені громадяни України постійно проживають на території України.

Надана захисником ОСОБА_1 , адвокатом Полянчуком В.Б., копія посвідчення водія, що видана на ім?я ОСОБА_1 видане 12.05.2022 року та дійсне на строк до 11.05.2037 відповідає вимогам Конвенції про дорожній рух (Відень, 8 листопада 1968 року).

Згідно із п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.1 ПДР України та відповідно наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 126, 247, 266, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя В.О. Ковтуненко