ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №613/703/22 Головуючий І інстанції Уварова Ю.В.
Провадження № 33/818/15/24 Суддя доповідач Гєрцик Р.В.
Категорія: ст.124, ч.124, ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Гєрцика Р.В.

секретаря судового засідання Cоболєвої Є.Є.

за участю особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Шкляра І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу захисника Пономаренка П.О. на постанову судді Богодухівського районного суду Харківської області від 28 червня 2023 року у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.122-4, ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1

УСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 18.09.2022 року керував по вул. Шевченка 164 в м. Богодухові автомобілем Ауді А-4, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу від та медичного огляду в закладі охорони здоров`я - КНП Богодухівська ЦРЛ відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також, щодо ОСОБА_1 було складено протокол, згідно до якого він 18.09.2022 року о 15.05 год. по вул. Шевченка, 164 в м. Богодухові Харківської області, керуючи автомобілем Audi A4 НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на металеву огорожу та стійку газопроводу. Внаслідок ДТП автомобіль, металева огорожа та стійка газопроводу отримали механічні пошкодження. Після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, чим порушив вимоги п. 12.1, 12.10 а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124, 122-4 КУпАП.

Постановою судді від 12.12.2022 року справи № 613/703/22 (провадження № 3/613/349/22), № 613/704/22 (провадження № 3/613/350/22), № 613/705/22 (провадження № 3/613/351/22) об`єднано в одне провадження та присвоєно № 613/703/22 (провадження № 3/613/349/22).

Постановою судді Богодухівського районного суду Харківської області від 28 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124, 122-4 КУпАП - закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник Пономаренко П.О. просить постанову судді скасувати та провадження у справі за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено за адресою по вул.Комарова, буд.5, м.Богодухов, тобто не на місці зупинки автомобіля, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та не був учасником дорожнього руху, а тому і не повинен був виконувати вимоги працівників поліції, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини.

Зазначає, що допитаний в судовому засіданні працівник поліції ОСОБА_2 , який складав протоколи про адміністративне правопорушення, зазначив, що він не зупиняв водія ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом 18.09.2022 року, а також свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на пояснення яких посилається суд першої інстанції, не підтвердили відмову ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Мотиви суду

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника на підтримання вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Апеляційне провадження здійснюється на підставі та в межах поданої учасником справи апеляційної скарги, згідно до ч.7 ст.294 КУпАП.

Так, як убачається зі змісту апеляційної скарги, захисником оскаржується постанова Богодухівського районного суду Харківської області від 28 червня 2023 року лише в частині визнання винуватим ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому висновки місцевого суду в частині закриття провадження за ст.124,122-4 КУпАП за вказаних у оскаржуваному рішенні обставинах, апеляційним судом згідно до зазначених вимог закону не перевіряються.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваного рішення, дані вимоги закону при розгляді справи щодо ОСОБА_1 судом виконані. Висновки про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд обґрунтував низкою доказів, яким дана відповідна оцінка в постанові.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність ст.130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, судовим розглядом встановлено, що 18.09.2022 року о 15.05 год ОСОБА_1 керував по вул. Шевченка 164 в м. Богодухові автомобілем Ауді А-4, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу від та медичного огляду в закладі охорони здоров`я - КНП Богодухівська ЦРЛ відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР.

Внаслідок зазначених подій та встановлених фактичних даних працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 319492 від 18.09.2022 року.

Крім того, факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 окрім протоколу, також підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме:

- оглянутими відомостями відеозапису, долученого працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, які беззаперечно доводять зазначені в протоколі подію та обставини правопорушення з боку водія ОСОБА_1 ;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.09.2022 року, відповідно до якого огляд не проводився оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння;

- рапортом інспектора патрульної поліції щодо події з зазначенням місця та часу зупинки транспортного засобу, а також підстав для складання протоколу про адміністративну відповідальність.

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які кожний окремо надали письмові пояснення від 18.09.2022 року, відповідно до яких у їх присутності водій автомобіля Ауді А-4, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5909224 від 18.09.2022 року за ч.1 ст.126 КУпАП, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у зв`язку з тим, що він 18.09.2022 року керував транспортним засобом без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.1 ґ ПДР України, яке останнім не оскаржувалося, тобто є чинним;

- поясненнями свідка ОСОБА_3 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, відповідно до яких він пояснив, що проживає по АДРЕСА_1 , в день події, точну дату не пам`ятає, він був дома та почув удар по трубі, в кімнату забігла донька, вони разом вийшли за двір. Там побачили автомобіль Ауді червоного кольору, в якому вже нікого не було, на вулиці зібрались сусіди, викликали поліцію. На вулиці була збита металева огорожа над тротуаром, а також пошкоджена опора газової труби. На машині був пошкоджений бампер.

-поясненнями свідка ОСОБА_6 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, відповідно до яких у день подій (точну дату не пам`ятає, але можливо наприкінці літа 2022 року) вона була дома по вул. Комарова 5 в м. Богодухові, приїхали працівники поліції та попросили бути свідком. Хлопець з першого поверху був у стані алкогольного сп`яніння, ледве стояв на ногах, поліцейські просили його продути драгер, він не хотів, розмовляв невиразно. Як зрозуміла свідок, цей хлопець в`їхав в трубу в місті, і сам він говорив, що винен в цьому.

- поясненнями свідка ОСОБА_7 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, відповідно до яких він пояснив, що працює поліцейським СРПП Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області. У вищевказаний день (точну дату не пам`ятає) він перебував на службі, коли поступило повідомлення про те, що на вул. Шевченка автомобіль Ауді А4 в`їхав в газову трубу та паркан. Прибувши на місце події, вони з колегами виявили вказаний автомобіль, водія на місці не було, люди, що зібрались на місці, повідомили, що водій пішов. Водія встановили за номером автомобіля, це був ОСОБА_8 , та поїхали до нього додому за адресою АДРЕСА_2 . Він був у стані сп`яніння та пояснив, що не впорався з керуванням, також сказав, що пішов з місця ДТП.

- письмовими поясненнями від 18.09.2022 року, написаними власноручно ОСОБА_1 , відповідно до яких він 18.09.2022 року о 15 год 05 хв рухався за кермом автомобіля Ауді А-4, номерний знак НОМЕР_1 в м.Богодухів по вул.Шевченка в напрямку центра, де під час руху не впорався з керуванням та допустив наїзд на металевий паркан, металеву опору газової труби. Після чого він відразу залишив місце ДТП з метою знищення слідів. Під час руху він перебував у стані алкогольного сп`яніння, вживав горілку. В подальшому після залишення місця ДТП поблизу свого місця мешкання він був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального засобу «Драгер» та в закладі охорони здоров`я , але він відмовився в присутності двох свідків.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Закриваючи провадження у справі за ст.124,122-4, суддя виходив з того, що на час розгляду справи строк, передбачений статтею 38 КУпАП сплинув та вважав, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП.

Правовий аналіз змісту положень КУпАП дає підстави для висновку, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Так, з положень статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в порушенні закону.

За таких обставин, з урахуванням того, що стороною захисту не було оскаржено постанову судді в частині закриття провадження у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за ст. 124, 122-4 КУпАП, то апеляційний суд приймає до уваги, що провадження у справі і цій частині відбулось з не реабілітуючих підстав, а значить факт керування останнім транспортним засобом, як про це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, не скасований, як й за порушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, вчинене в той самий час та місці .

Перевіряючи доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено не на місці зупинки автомобіля, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та не був учасником дорожнього руху, а тому і не повинен був виконувати вимоги працівників поліції, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини, апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки як убачається з матеріалів справи та відеозапису, наданого працівниками поліції, то працівники поліції, отримавши повідомлення про ДТП та прибувши на місце пригоди встановили, що водій автомобіля Ауді А-4, номерний знак НОМЕР_1 з місця пригоди втік. Після встановлення особи водія та знаходження його місця перебування працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, керування автомобілем ОСОБА_1 підтверджується його особистими письмовими пояснення від 18.09.2022 року та відомостями, зазначеними ним особисто в протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно до яких він власноручно зазначив, що 18.09.2022 року саме він керував автомобілем та потрапив в ДТП.

За таких обставин, факт керування автомобілем ОСОБА_1 при обставинах, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у справі.

Суд апеляційної інстанції ставиться критично до таких доводів апелянта та розцінює їх як обраний спосіб захисту та спробу уникнути ОСОБА_1 від відповідальності, а заперечення апелянтом факту керування транспортним засобом при обставинах, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, є безпідставні. Крім того, апелянтом заперечується факт керування ОСОБА_1 щодо правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, однак не оскаржується такий факт при вчиненні правопорушень, передбачених ст.124,122-4 КУпАП, які було вчинено одночасно згідно встановлених судом фактичних обстави справи. Також, стороною захисту не надавалися відомості про наявність права керування автомобілем Ауді А-4, номерний знак НОМЕР_1 у інших осіб, та про вибуття цього автомобіля із володіння ОСОБА_1 в результаті протиправних дій сторонніх осіб.

Апеляційний суд вважає, що зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Зміст відеозапису є логічним, послідовним, а тому апеляційний суд вважає, що зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Таким чином, відомості зафіксовані на вказаному відеозаписі повністю спростовують доводи апелянта та свідчать, що поліцейський діяв з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», якою визначено порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що відповідно до ст.267 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Однак, як було встановлено дії службової особи що складала протокол та фіксувала правопорушення, в порядку передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися в порядку ст.267 КУпАП . Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції та іншим нормативним актам.

З огляду на викладені обставини, на момент висловлення пропозиції ОСОБА_1 з боку працівників поліції щодо проходження відповідного огляду на місці або у медичному закладі у водія не було достатніх підстав відмовлятись від такої законної вимоги або ставити її під сумнів, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що доказів які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді, а тому підстав для скасування постанови судді та закриття справи на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУПАП, як на тому наполягає апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_2 від 22.06.2018 року, тобто ним було складено іспит на знання вимог ПДР України. За таких обставин, апеляційний суд вбачає, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції є свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст.10 КУпАП

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, як штраф з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, суд першої інстанції враховував характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників.

Застосований районним судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для її виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України, наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Пономаренка П.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Богодухівського районного суду Харківської області від 28 червня 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик