Номер провадження: 33/813/1970/24
Номер справи місцевого суду: 517/682/24
Головуючий у першій інстанції Меєчко О. М.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І.

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шокот Антона Степановича, на постанову Фрунзівського районного суду Одеської області від 18 червня 2024 року по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Фрунзівського районного суду Одеської області від 18.06.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 550 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 9350,00 (дев`ять тисяч триста п`ятдесят) грн та стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн (а.с. 86-90).

26.06.2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шокот Антон Степанович, звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено обставини, що мають значення для справи, оскільки суд посилається на обставини, котрі не існують. Таким чином, представник апелянта звертає увагу суду на те, що лейтенант ОСОБА_2 під час допиту вказав, що не бачив як ОСОБА_1 здійснював спробу перетину Державного кордону України поза межами пунктів пропуску. Натомість під час патрулювання у м. Затишшя побачив двох осіб, котрі перебували біля залізничного вокзалу та дивилися у телефони, через що вирішив, що особи розглядають маршрути незаконного перетину ДКУ та підійшов з етою перевірки документів. Після чого, останні нібито зізналися, що дійсно хотіли перетнути кордон. До того ж, судом не взято до уваги той факт, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано якими саме діями апелянт вчинив спробу перетину кордону, а отже протокол не може бути доказом вчинення інкримінованого правопорушення. Крім того, суд необґрунтовано відхилив докази, надані представником апелянта, на підтвердження невинуватості ОСОБА_1 . А саме, адвокат зазначив, що 15.05.2024 апелянт прибув до м. Одеси та зустрівся з товаришем ОСОБА_3 , метою зустрічі є те, що вони давно не бачились та апелянт шукає роботу, тому вони вирішили разом поїхати до м. Крижопіль та домовитися з викладачем музики про працевлаштування. Однак під час руху ОСОБА_3 стало зле, оскільки він має проблеми з серцем, та товариші вийшли у м. Затишшя з метою полегшення стану. Після чого до них підійшов чоловік у цивільному та чоловік у військовій формі, перевірили документи та вилучили паспорти й телефони. У результаті їх привезли до Віпс Павлівка, проте ОСОБА_3 стало зле й довелося викликати швидку, яка на місці провела певні маніпуляції, після чого апелянту та його товаришу дали на підпис якісь документи й відвезли до ТЦК. ОСОБА_1 після видачі повістки відпустили у вечері 16.05.2024, ОСОБА_3 на наступний день, 17.05.2024 (а.с. 95-108).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.08.2024 року було відкрито апеляційне провадження (а.с. 112-113).

В судове засідання в режимі відео конференції з`явився представник апелянта адвокат Шокот Антон Степанович, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, оскаржувану постанову просив скасувати та провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в судове засідання не з`явилася.

Дослідивши матеріали справи, пояснення представника апелянта, апеляційним судом встановлено наступне.

Приймаючи оскаржувану постанову щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина останнього підтверджується наявними матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 292856 від 15 травня 2024 року; рапортом начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ОСОБА_4 ; схемою місцевості виявлення правопорушення; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 15 травня 2024 року, доповідною запискою про результати проведення перевірочних заходів. При цьому, під час розгляду справи судом не встановлено будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що особа яка підготувала адміністративні матеріали помічник начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) (з адміністративно юрисдикційної діяльності) ОСОБА_2 був упередженим при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази у матеріалах справи, які надійшли до суду так їх і не додано захисником.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Матеріалами протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 292856 встановлено, що 15.05.2024 року близько 22 год. 00 хв. поблизу с-ща Затишшя Роздільнянського району Одеської області, на відстані до 23000 метрів від лінії державного кордону, було виявлено ОСОБА_1 , який в групі осіб, а саме з ОСОБА_3 , намагався перетнути державний кордон на вихід з України до Р. Молдова на напрямку с-ще Затишшя (Україна) с. Колосове (РМ) поза пунктом пропуску, в пішому порядку, чим порушив вимоги ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України», тобто вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Згідно ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України», порушенням державного кордону України є також перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку, визначеного даною статтею.

За положенням ст. 204-1 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена у випадку перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади. Згідно ч. 2 ст. 204-1 КУпАП відповідальність настає у випадку тих самих дії, вчинених групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Наведені в протоколі обставини справи, а саме щодо спроби перетину державного кордону, підтверджуються в свою чергу письмовими поясненнями безпосередньо особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , згідно яких останній повідомив, що хотів перетнути державний кордон та вину свою визнає. Дані письмові пояснення було засвідчено відповідним підписом особи, яка притягується до відповідальності, в тому числі й зазначено щодо визнання своєї вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення, а саме спроби незаконного перетину державного кордону України (а.с. 4). Визнання особою своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП також вбачається із заяви написаної власноруч ОСОБА_1 , долученої до матеріалів справи (а.с. 8), в якій останній також зазначив, що не заперечує щодо розгляду справи за його відсутності.

Окрім наведеного, на підтвердження зазначених в протоколі обставин подій, до матеріалів справи також було долучено схему виявлення правопорушення, з якої вбачається місце виявлення особи, яка притягується до відповідальності та особи, з якою останній перебував ОСОБА_3 , а саме селище Затишшя, яке в свою чергу відноситься до Роздільнянського району Одеської області, що входить до переліку міст і районів, на території яких установлюються контрольовані прикордонні райони згідно постанови КМУ № 1199 від 03.08.1998 року. З вказаної схеми в тому числі й вбачається й напрямок руху правопорушників та ймовірне місце перетину державного кордону України (а.с. 3). Дані обставини подій в свою чергу також підтверджуються наявною в матеріалах справи довідкою про результати проведення перевірочних заходів, згідно яких громадянин ОСОБА_5 , з метою перетину державного кордону, через телеграм-канал знайшов особу, яка скинула маршрут перетину кордону, та запропонувавши громадянину ОСОБА_6 , сісти на потяг в м. Одеса, вийшовши на ст. Затишшя, мали прямувати до державного кордону України, однак були виявленні військовослужбовцями (а.с. 6). В подальшому, як вбачається з матеріалів справи та інформації з єдиного державного реєстру судових рішень, відносно даних осіб були складені протоколи про адміністративні правопорушення, в тому числі й на громадянина ОСОБА_3 , якого постановою Фрунзівського районного суду Одеської області від 12.06.2024 року було притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

При цьому складений відносно ОСОБА_5 протокол від 15.05.2024 року за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, в якому міститься безпосередньо суть вчиненого адміністративного правопорушення, також містить підпис останнього, що є підтвердженням факту його ознайомлення та погодження зі змістом даного протоколу. Будь-яких заперечень в свою чергу відносно викладених обставин подій в протоколі не міститься та окремо в якості додатків до протоколу не долучалося. Як вище зазначалося письмові пояснення даної особи натомість містять відомості щодо намагання перетину державного кордону та визнання особою своєї вини. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, в свою чергу для надання особистих пояснення щодо подій, що відбувалися в день складення протоколу, до судового засідання не з`явилася, незважаючи на те, що розгляд справи відкладався саме для забезпечення явки даної особи та надання пояснень по суті справи. Докази на підтвердження версії апелянта щодо розвитку подій в день складання протоколу про адміністративне правопорушення в матеріалах справи відсутні. Відповідно, з огляду на наведене, судом першої інстанції зроблено вірний висновок щодо наявності в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (абз. 1 ст. 251 КУпАП).

Апеляційний суд також вважає за необхідне звернути увагу, що Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі RuizTorija v. Spain, серія А, №303-А, параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Таким чином, за наведених обставин справи, оскільки наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого останнього адміністративного правопорушення в повні мірі підтверджується наявними матеріалами справи, апеляційний суд приходить до висновку щодо необґрунтованості доводів апелянта та у відповідності до положень ст. 293 КУпАП залишення апеляційну скаргу без задоволення та оскаржуваної постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шокот Антона Степановича залишити без задоволення.

Постанову Фрунзівського районного суду Одеської області від 18 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк