КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/4824/2024 Головуючий суддя у суді першої інстанції: Козак І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., за участю ОСОБА_1 та його захисника Козира Сергія Володимировича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Козира С.В. на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 серпня 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та з урахуванням ст. 36 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 травня 2024 року о 21 год 05 хв ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «BMW 330d», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Європейська, 27 в м. Вишневе Бучанського району Київської області, не обрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «РУТА 19» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Після чого, ОСОБА_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, самовільно залишив місце пригоди.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. «а» п. 2.10, п. 12.1 ПДР України, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, а саме: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

Не погоджуючись із постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 серпня 2024 року, ОСОБА_1 та його захисник Козир С.В. подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 серпня 2024 року як необґрунтовану, провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовують тим, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, оскільки автомобіль «BMW 330d», д.н.з. НОМЕР_1 , був переданий у користування з правом керування ОСОБА_2 . Крім того, сам ОСОБА_1 18 травня 2024 року (в день ДТП) перебував у місті Дніпро, що унеможливлює вчинення ним вказаної дорожньо-транспортної пригоди у м. Вишневе Київської області. Отже, на переконання сторони захисту, адміністративні матеріали не містять беззаперечних доказів, що ДТП вчинена саме ОСОБА_1 .

Разом з цим, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду як такий, що пропущений з поважних причин, вказуючи на те, що судовий розгляд відбувся у відсутність ОСОБА_1 ; постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 серпня 2024 року ОСОБА_1 отримав лише 11 вересня 2024 року, що стало об`єктивною перешкодою подання апеляційної скарги у передбачений законом строк.

Розглянувши клопотання захисника, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити йому строк на апеляційне оскарження як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на спростування його доводів у цій частині. Зокрема, відсутні дані про те, що ОСОБА_1 належним чином був повідомлений про судове засідання у суді першої інстанції та про направлення копії судового рішення особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, що свідчить про порушення права ОСОБА_1 постати перед судом та захищати свої інтереси у передбачений законом спосіб.

У судове засідання апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_3 не з`явився, про судове засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, однак причин неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від ОСОБА_3 не надходило.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Козира С.В., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 серпня 2024 року, суддя дійшов висновку, що, за встановлених судом обставин, ОСОБА_1 допустив порушення вимог п.п. 12.1 та 2.10 «а» ПДР України, у зв`язку з чим притягнув його до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, 124 КУпАП.

Однак такі висновки судді не ґрунтуються на матеріалах справи, і погодитись із ними не можливо.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Цих вимог закону при прийнятті рішення щодо ОСОБА_1 суддею не дотримано. Так, поза увагою судді залишилась та обставина, що матеріали справи не містять беззаперечних та неспростовних доказів, які указували би на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що про рішення суду першої інстанції, яким його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП дізнався на стадії виконання рішення. Наполягав, що автомобіль «BMW 330d», д.н.з. НОМЕР_1 , вже тривалий час знаходиться у користуванні у ОСОБА_2 . Крім того, в день ДТП він був у іншому місті, у зв`язку з чим заявив клопотання про допит свідка ОСОБА_2 , який і перебував за кермом транспортного засобу та здійснив ДТП.

Як вбачається з матеріалів справи, вони не містять жодного доказу про те, що за кермом транспортного засобу «BMW 330d», д.н.з. НОМЕР_1 перебував саме ОСОБА_1 .

Зокрема, із письмових пояснень свідка ОСОБА_4 - очевидця події вбачається, що автомобіль «BMW 330d» в`їхав в транспортний засіб «РУТА 19» д.н.з. НОМЕР_2 та вчинив ДТП. Однак свідок не вказав (не бачив) хто саме був за кермом.

Тобто, дані про причетність транспортного засобу «BMW 330d» до вчинення ДТП, що були встановлені з пояснень свідка ОСОБА_4 , не доводять факту керування ОСОБА_1 даним транспортним засобом, а лише підтверджують факт ДТП, оскільки свідок ОСОБА_4 не бачила та не вказала, хто саме був за кермом автомобіля «BMW 330d».

Водночас, допитаний за клопотанням сторони захисту у судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 пояснив, що 18 травня 2024 року о 21 год 05 хв, саме він перебував за кермом транспортного засобу «BMW 330d» за адресою: вул. Європейська, 27 в м. Вишневе Бучанського району Київської області, вчинив ДТП та залишив місце події.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності винності особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Отже, суд першої інстанції належним чином не проаналізував докази по справі, не дав їм належної оцінки та дійшовдо необґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.

Враховуючи викладене, постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю з підстав, передбачених п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання ОСОБА_1 та його захисника Козир Сергія Володимировича задовольнити. Строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 серпня 2024 року - поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Козир Сергія Володимировича - задовольнити.

ПостановуКиєво-Святошинського районного суду Київської області від 12 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, скасувати; провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Сітайло О.М.