справа № 619/8463/24
провадження № 3/619/2348/24
ПОСТАНОВА

іменем України

20 грудня 2024 року м. Дергачі

Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Риков М.І., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, українця, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП (ІПН) НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Відповідно до протоколу серії ВАД № 256153 від 25 вересня 2024 року ОСОБА_1 25 вересня 2024 року близько 12:20 за місцем мешкання вчинив сімейну сварку в ході якої ображав дружину ОСОБА_2 нецензурною лайкою та забрав телефон, тобто вчинивнасильство психологічного та економічного характеру, чим міг завдати шкоди психічному здоров`ю потерпілої, чим порушив вимоги ЗУ від 31.12.2023 року «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

У судові засідання, призначені на 30.10.2024 о 09:30, 11.11.2024 о 09:00, 13.12.2024 о 10.30 та 20.12.2024 о 15.30 ОСОБА_1 жодного разу не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином за допомогою SMS-повідомлення на номер телефона, який зазначений в матеріалах справи; відомостями списку справ, призначених до розгляду у Дергачівському районному суді Харківської області, які розміщені на загальнодоступному офіційному вебпорталі Судової влади України.

07.11.2024, 10.12.2024, 18.12.2024 та 19.12.2024 від ОСОБА_1 на електронну адресу суду надходили заяви про виклик свідків, ознайомлення з матеріалами справи, відкладення судових засідань.

Суд зазначає, що про кожне судове засідання ОСОБА_1 повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, шляхом надсилання смс-повідомлення за номером телефону, який міститься в матеріалах справи. Однак, напередодні кожного судового засідання від ОСОБА_1 надходили заяви про перенесення судового розгляду, що дає суду підстави вважати про зловживання особою процесуальними правами, затягування судового процесу, небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.

Верховний Суд, визнаючи певні дії учасників процесу зловживанням процесуальними правами, часто зазначає, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на введення суду в оману, затягування розгляду справи.

Таким чином, використавши всі можливі засоби для забезпечення справедливого розгляду справи, враховуючи скорочений термін розгляду справи, судовий розгляд в суді проведено за відсутністю ОСОБА_1 , який в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З урахуванням того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, в судове засідання не з`явилась, приймаючи рішення по суті, суд виходить з наявних в матеріалах справи даних.

Потерпіла ОСОБА_2 в судові засідання також не з`явилась, на адресу суду направила пояснення, в яких зазначила, що 25.09.2024 між нею та її чоловіком ОСОБА_1 виникла подружня суперечка, в ході якої заявниця, щоб налякати свого чоловіка, зателефонувала на 102. В реальності нічого не було, подружжя знайшли компроміс, ніхто її не ображав. Просить провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити.

Всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Згідно із пунктами 3, 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу наведених норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, та були вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до заяви та пояснень ОСОБА_2 , наданих підчас збору адміністративного матеріалу, вбачається, що 25.09.2024 року о 12:30, між нею та чоловіком ОСОБА_1 виникла сварка, при цьому останній висловлювався нецензурною лайкою в її бік.

Досліджуючи протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 256153 від 25 вересня 2024 року та наявні у матеріалах справи докази, суд встановив відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильство в сім`ї психологічного характеру, зокрема, через те, що у матеріалах справи відсутні жодні свідчення, які б вказували на те, що дії ОСОБА_1 могли викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Крім того, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтвердили факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (фотографії із місця вчинення правопорушення, відеозапис із нагрудного відеореєстратора поліцейського, показання свідків тощо).

Також ОСОБА_2 у своїх поясненнях від 25.09.2024 року вказала, що 24 вересня 2024 року вона приїхала додому і спільно з чоловіком відсвяткували її день народження. 25.09.2024 між ним стався сімейний конфлікт. Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наявний конфлікт, який почався з певних причин на побутовому ґрунті. Суд приходить до висновку, що факт обоюдної сварки не може вказувати на наявність факту домашнього психологічного насильства, жодних беззаперечних доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Варто зауважити, що обопільна сварка не є домашнім насильством, та не охоплюється диспозицією ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а ст. 245 цього Кодексу передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінивши дані, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та доданих матеріалах у сукупності із поясненнями допитаних осіб, доходжу висновку, що суду не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які свідчили б про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру щодо ОСОБА_2 , із якою він спільно проживає, дані особи пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, та що в його діях наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене вважаю за необхідне, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 173-2, ст.ст. 247, 283-284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М. І. Риков