П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2024 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяна О.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Гамова В., потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши в режимі відеоконференції матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ч.4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Водій ОСОБА_1 27.10.2024 року о 19 год. 00 хв. в м. Ужгороді по вул. Фогарашія, 17, керуючи транспортним засобом марки «Toyota Prios», д.н.з. НОМЕР_1 , порушив правила п.12.1 Правил дорожнього руху України, а саме: не впевнився в безпечній швидкості, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб марки «VW Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу.

Крім того, водій ОСОБА_1 27.10.2024 року о 19 год. 00 хв. в м. Ужгороді по вул. Фогарашія, 17, керував транспортним засобом марки «Toyota Prios», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Отже, ОСОБА_1 учинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

До вказаних висновків суд дійшов з наступних підстав.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 пояснив, що 27.10.2024 року приблизно в обідній час почав вживати алкогольні напої. Близько 18:30 год. 27.10.2024 року до нього додому заїхав його колега ОСОБА_2 на автомобілі «VW Passat», якому потрібна була допомога в робочих питаннях. ОСОБА_2 зробив ОСОБА_1 зауваження, щоб він не вживав алкогольні напої та добре повечеряв, після чого вони разом із ОСОБА_2 поїхали до супермаркету на автомобілі марки «Toyota Prios», д.н.з. НОМЕР_1 . За кермом автомобіля був ОСОБА_2 . Повернувшись, близько 19:20-19:30 год. вони заїхали в двір будинку в м. Ужгороді по вул. Фогарашія, 17, де ОСОБА_2 не міг припаркуватися з першої спроби і лише з третьої спроби запаркував автомобіль. Вийшовши з автомобіля, вони уважно подивились автомобілі і на них не було жодних нових ушкоджень, після чого зайшли в будинок. Десь близько через 40 хвилин до ОСОБА_1 зателефонувала голова ОСББ, яка повідомила, що його розшукують працівники поліції. В подальшому працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що на його автомобілі марки «Toyota Prios», д.н.з. НОМЕР_1 , було скоєно ДТП, на що останній відповів, що вони з товаришем вже давно розібрались в ситуації, що склалась і не потребують допомоги поліції. Вину у вчиненому визнав, оскільки знає, що патрульні поліцейські при конфліктних ситуаціях з військовозобов`язаними викликають співробітників ТЦК та СП, а тому він погоджувався з усіма обставинами, викладеними працівниками поліції.

Адвокат Гамов В.В. в судовому засіданні вину свого підзахисного у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ч.4 ст.130 КУпАП, заперечив, просив закрити провадження, оскільки надані суду матеріали не містять доказів того, що дійсно мала місце дорожньо транспортна пригода, під час якої ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що 27.10.2024 року він приїхав на автомобілі марки «VW Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , до свого колеги ОСОБА_1 додому, щоб обговорити робочі питання. ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, а тому потерпілий запропонував ОСОБА_1 більше не пити та відвіз останнього на автомобілі «Toyota Prios», д.н.з. НОМЕР_1 , до супермаркету за продуктами. Повернувшись у двір будинку в АДРЕСА_2 , потерпілий через декілька спроб припаркувався у дворі, факту дорожньо транспортної пригоди не було. Через деякий час ОСОБА_1 вийшов на вулицю, оскільки приїхали працівники поліції. Про що саме ОСОБА_1 спілкувався з працівниками поліції, потерпілому невідомо. Коли потерпілий почув, що викликали поліцію сусіди по комплексу, він подумав що це інцидент через перевищення рівню шуму. Потім потерпілий повернувся в квартиру ОСОБА_1 . Коли потерпілий вийшов на вулицю ще раз, до нього підійшов поліцейський та сказав, що сталося ДТП. Потерпілий відповів, що факту ДТП не було. Тоді поліцейський запитав водійське посвідчення та документи на автомобіль марки «VW Passat», д.н.з. НОМЕР_2 . Згодом поліцейський дав потерпілому розписатися в декількох місцях і сказав, що йому потрібно буде сплатити штраф. Потерпілий погодився, так як думав, подумав, що на нього накладено штраф за пошкодження автомобіля ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_3 надала показання у судовому засіданні, що бачила як 27.10.2024 о приблизно о 18:30 19:00 год. в дворі будинку за адресою АДРЕСА_2 автомобілем марки «Toyota Prios», д.н.з. НОМЕР_1 , керував не ОСОБА_1 , а невідомий свідку чоловік високого зросту, худорлявої статури, з бородою, одягнений в темно сіру кофту з довгими рукавами та темні штани. Факту дорожньо транспортної пригоди не було.

Свідок ОСОБА_4 надав показання у судовому засіданні, що проживає в м. Ужгороді по вул. Фогарашія, 17. 27.10.2024 побачив з балкону неодноразові спроби водія марки «Toyota Prios», д.н.з. НОМЕР_1 , припаркуватися та припустив, що сталася дорожньо транспортна пригода і тому викликав працівників поліції. Чи мала насправді місце дорожньо транспортна пригода, хто був за кермом автомобіля «Toyota Prios», д.н.з. НОМЕР_1 , свідку невідомо.

Розглядаючи справи про адміністративні правопорушення, суд відповідно до положень ст. 1 КУпАП здійснює охорону прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статей 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Події, які описані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №715150 від 27.10.2024 та в протоколі про адміністративне правопорушення №ЕПР 1 №160361 від 27.10.2024, на думку суду, пов`язані між собою, оскільки від установлення того, чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом та учинив дорожньо-транспортну подію, залежить також і наявність чи відсутність статусу водія, а отже і відповідальність за учинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Так, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення ААД №715150 від 27.10.2024, підтверджуються схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27 жовтня 2024 року, на якій зафіксовано дорожня обстановка, місце зіткнення транспортних засобів, перелік пошкоджень транспортних засобів та які підписана обома учасниками ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , без зауважень.

Наведені обставини підтверджуються також і відеозаписами з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 №100, що був досліджений у судовому засіданні.

Так, з наведених відеозаписів вбачається, що працівники поліції прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди, оскільки отримали відповідне повідомлення. На місці події була присутня особа, ідентифікована судом як ОСОБА_1 . В ході розмови з працівниками поліції останній о 20:14 год. 27.10.2024 повідомив: «Потерпілий нічого не заявляв. Ми розійшлися, ми домовилися, хто що кому ремонтує». На пропозицію пройти тест на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 о 20:16 год. відповів «Пройшла вже одна година як ми в`їхали один в одного. Ми вже договорилися, пішли, випили….. Алкогольні напої вживали після ДТП», о 20:18 год. «Я приїхав тверезим, я скоїв ДТП», «Я з власником авто домовився», о 20:25 год. «Я їздив за м`ясом і копченими ковбасками», о 20:28 год. «Я в`їхав в свого ….», о 20:37 «Я в`їхав в друга тверезий, домовилися, що я йому відшкодую. Я тверезий в`їхав. Ми розібралися. Не встигли оформити європротокол».

О 20:41 год. до працівників поліції підходить потерпілий ОСОБА_2 , поліцейський дає йому протокол для підпису, і повідомляє: «Це підпис про те, що ви є інший учасник ДТП, власник Фольксвагена». ОСОБА_2 підписує протокол без зауважень.

О 21:02 год. ОСОБА_1 уточнив, що алкогольні напої вживав після ДТП.

На переконання суду, наведене свідчить, що саме ОСОБА_1 27.10.2024 року о 19 год. 00 хв. в м. Ужгороді по вул. Фогарашія, 17, керував транспортним засобом марки «Toyota Prios», д.н.з. НОМЕР_1 , порушив правила п.12.1 Правил дорожнього руху України, а саме: не впевнився в безпечній швидкості, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб марки «VW Passat», д.н.з. НОМЕР_2 .

У зв`язку з чим суд критично розцінює невизнання ОСОБА_1 своєї винуватості та посилання на керування автомобілем ОСОБА_2 , бо таке є неспроможним, спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Протокол про адміністративне правопорушення оформлений за фактом правопорушення, передбаченого за ст.124 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 та долучена схема дорожньо-транспортної пригоди підписані без жодних зауважень та доповнень ОСОБА_1 та потерпілим ОСОБА_2 . На місці оформлення матеріалів ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_2 не заявляли про відсутність факту ДТП та про факт керування транспортним засобом марки «Toyota Prios», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 .

Версія про керування автомобілем «Toyota Prios», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 виникла лише на стадії судового розгляду.

Таким чином, враховуючи схему місця події та характер механічних пошкоджень автомобілів, за результатами розгляду всіх фактичних обставин справи в судовому засіданні в сукупності встановлено, що мала місце дорожньо транспортна пригода, а в діях водія ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Суд звісно урахував показання свідка ОСОБА_3 у судовому засіданні, яка повідомила, що за кермом «Toyota Prios», д.н.з. НОМЕР_1 , був саме ОСОБА_2 . Однак з відеозапису убачається, що ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_2 в ході спілкування з поліцейськими при складанні адміністративних матеріалів не заперечували факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а отже показання свідка ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 керував автомобілем «Toyota Prios», д.н.з. НОМЕР_1 , ставляться судом під сумнів (не є достатньо достовірними), оскільки суперечать іншим фактичним обставинам.

Показання потерпілого ОСОБА_2 , який в судовому засіданні також стверджував, що саме він керував «Toyota Prios», д.н.з. НОМЕР_1 , аналогічно судом ставляться під сумнів, адже останній був присутній під час спілкування з поліцейськими, поставив свій підпис на протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, складеному відносно ОСОБА_1 , та схемі місця ДТП без зауважень, і в разі якби він дійсно був о 19 год. 00 хв. 27.10.2024 водієм «Toyota Prios», д.н.з. НОМЕР_1 , повідомив би про цей факт поліцейських.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 4 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка керувала транспортним засобом, вживала після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголь, наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги, а також лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №ЕПР 1 №160361 від 27.10.2024, водій ОСОБА_1 27.10.2024 року о 19 год. 00 хв. в м. Ужгороді по вул. Фогарашія, 17, керуючи транспортним засобом марки «Toyota Prios», д.н.з. НОМЕР_1 , вчинив дорожньо - транспортну пригоду та після дорожньо-транспортної пригоди вживав алкогольні напої, на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився о 20 год. 24 хв. 27.10.2024.

На місці події ОСОБА_1 зазначав, що вживав алкогольні напої після ДТП та від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та в лікаря нарколога відмовився.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 заперечував, що вживав алкоголь після ДТП. Пояснив, що на місці події надавав неправдиві свідчення стосовно себе, оскільки вважав, що таким чином убезпечить себе від спілкування з працівниками ТЦК та СП.

Суд зауважує, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів вживання ОСОБА_1 алкоголю після вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди.

Сам факт визнання особою вини у вживанні алкоголю після ДТП під час складання протоколу не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє працівників поліції від доведення правомірності свого рішення (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі №177/525/17).

Таким чином, суд вважає, що в порушення вимог ст. 251 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено належних доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП. Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП не ґрунтується фактично на матеріалах справи, як і іншими доказами не підтверджуються. Також в протоколі №ЕПР 1 №160361 від 27.10.2024 зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Toyota Prios», д.н.з. НОМЕР_1 , від проходження тесту на стан сп`яніння відмовився. Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, не доведена.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, в порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився.

Враховуючи, що у діючому КУпАП, відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності. Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURKv.GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, та набрала чинності для України 11.09.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перекваліфікація дій не погіршує становище ОСОБА_1 та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою. Їх аналіз дає суду підстави прийти до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнн і ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Обставин, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення, суддею не встановлено.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Санкція ст.124 КУаАП передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Санкція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного, з урахуванням особи, майнового стану та ступеню вини ОСОБА_1 характеру та суспільної небезпеки вчинених ним правопорушень, відсутність обставин, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, суддя приходить до висновку про накладення на ОСОБА_1 відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строк на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - ставка судового збору, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 40-1,122-4, 124, 130, 221, 268, 280, 284, 287-291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за ст.124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі ст. 36 КУпАП накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

На підставі ч. 2 статті 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів, у порядку примусового виконання цієї постанови органу державної виконавчої служби стягнути з ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу в розмірі 34 000,00 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Олена ГОЛЯНА