Справа № 346/6431/24
Провадження № 3/346/2905/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Сольський В.В., розглянувши справу, яка надійшла від Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працйюючого,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 17 листопада 2024 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 251291, про те, що він цього ж дня о 14 год в АДРЕСА_2 , умисно висловлював образи в сторону дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою спільно не проживає, чим міг спричинити шкоду психічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав та пояснив, що дійсно того дня близько 14 год, він за попередньою домовленістю з колишньою дружиною приїхав за місцем проживання останньої, щоб забрати свої особисті речі. Однак, двері будинку були замкнені, сусідка повідомила його, що колишньої дружини вдома немає. Згодом з будинку вийшла дочка ОСОБА_3 , він спитав її чому та не відкрила йому двері, виявилося, що колишня дружина також в будинку. Між ними виник конфлікт, на який вийшла сусідка. Дочка поводила себе агресивно, кричала. Натомість він будь-яких протиправних дій відносно неї не вчиняв.

Проаналізувавши матеріали справи, беручи до уваги пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержанняКонституції Україниі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Положення КУпАП відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності.

Реалізація цього принципу тісно пов`язана із інститутом звільнення від неї. Адміністративна відповідальність має подвійну мету - захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.

Перша з них, репресивно-каральна (або штрафна) полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави щодо правопорушника, а, по-друге, засобом, який попереджає нові правопорушення.

Друга функція, запобіжно-виховна, тісно пов`язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема, слід з`ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд в тому числі, вирішує питання правильності складання протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Як видно із протоколу про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_5 встановлено, що останній за місцем проживання дочки та колишньої дружини вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дочки, в ході якого висловлював образи.

Однак, будь-яких належних доказів в підтвердження вказаної у протоколі інформації працівниками поліції не надано. Так, до протоколу долучено протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 11 листопада 2024 року ОСОБА_6 , про те, що цього дня близько 14 год в АДРЕСА_2 , батько з яким спільно не проживаємо ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство В той же час до протоколу не долучено письмові пояснення ОСОБА_6 щодо обставин конфлікту. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що особа відносно якої складено протокол приходиться їй не батьком, а колишнім чоловіком, тому не зрозуміло від імені кого складено вказаний документ.

До протоколу не долучено будь-яких пояснень свідків адміністративного правопорушення, в ньому зазначено що вони відсутні. Однак, як вбачається із рапорту поліції 27 листопада 2024 року о 15 год 01 хв на лінію «102» надійшло повідомлення від невідомої особи, про те, що сусід вчиняє домашнє насильство над донькою. Також в письмових поясненнях ОСОБА_5 також вказано, що свідком конфлікту була сусідка, однак працівниками поліції не залучено вказану особу як свідка, та не відібрано пояснення, щодо обставин справи.

В письмових поясненнях потерпілої ОСОБА_3 від 27 листопада 2024 року, вказала, що батько погрожував їй фізичною розправою, однак про це нічого не зазначено у протоколі, складеному відносно ОСОБА_5 , отже вказаній обставині не надано оцінку.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно зі ст.ст. 62,129 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

З вказаного можна зробити висновок про неналежне дослідження працівником поліції, який оформляв адміністративні матеріали обставини правопорушення.

Виходячи з положень ч.1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суд з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» від 30 травня 2013 року та «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу ( оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, є неприпустимим, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово наголошено, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а відтак і відсутність в діях ОСОБА_5 складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд вважає необхідним провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.cт. 173-2, 221, 247 ч.1 п.1, 266, 284, 294 КпАП України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 за ст. 173-2 ч.1 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, згідно п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Суддя: Сольський В. В.