Номер провадження: 33/813/2647/24
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 постанову Київського районного суду міста Одеси від 04 жовтня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 808935, 11.04.2024 року о 11:35 год., в м. Одеса по вул. Фонтанська дорога, біля будинку № 85-В, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «TOYOTA», номерний знак НОМЕР_1 у стані сп`яніння, викликаних лікарськими препаратами, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 001176 від 19.04.2024, чим порушив п. 2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Київського районного суду міста Одеси від 04 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 гривень 60 копійок.

Не погодившись з наведеною постановою суду, 17.10.2024 ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою, у якій посилаючись на її незаконність, просить суд скасувати вказану постанову та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом. При цьому, якщо було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , то не вбачається правові підстави для його зупинки. Не вбачається з матеріалів справи також про реєстрацію адміністративного правопорушення, тобто інформація щодо даного правопорушення не реєструвалась в журналі єдиного обліку. Складений протокол про вчинення адміністративне правопорушення ААД № 808935 від 11.04.2024 ОСОБА_1 не надсилався, права передбачені ст. 268 КУпАП не роз`яснювались. В протоколі відсутні відомості щодо вилучення посвідчення водія та видачі тимчасового дозволу.

В обґрунтування також вказує, що в протоколі не вказано ознаки сп`яніння, а тому були відсутні правові підстави для направлення ОСОБА_1 для проходження огляду. Крім того, в порушення вимог інструкції в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд. Медичний висновок не відповідає обов`язковій формі та з нього не вбачається, що лікарем було запропоновано ОСОБА_1 здати біологічний матеріал для проведення біологічного середовища, а також кров. Також звертає увагу, що обстеження проходило 11.04.2024, однак протокол про адміністративне правопорушення був складений лише 23.04.2024, тобто з порушенням строку, що визначений в статті 254 КУпАП.

В судове засідання, призначене на 29.11.2024 о 10:10 год., ОСОБА_1 та його захисник адвокат Дубровська Г.В. не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова Київського районного суду міста Одеси ухвалена 04 жовтня 2024 року без присутності ОСОБА_1 .

Доказів направлення та отримання оскаржуваної постанови ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

За таких обставин, строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Частиною 7 ст. 294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненого правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у р азі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 808935 від 23.04.2024 (а.с. 1);

-висновком КНП «ООМЦПЗ» ООР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував під впливом лікарських препаратів (а.с. 5);

-повідомленням про запрошення до підрозділу патрульної поліції (а.с. 6).

-відеозаписам події, яка сталася 11.04.2024 (а.с. 7).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2024 року та порушенні ним вимог п. 2.9а ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що медичний висновок не відповідає обов`язковій формі та з нього не вбачається, що лікарем було запропоновано ОСОБА_1 здати біологічний матеріал для проведення біологічного середовища, а також кров.

Проте зазначені доводи не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція) передбачено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (п. 4 розділу I Інструкції).

Пунктом 12 розділу І Інструкції визначено у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння (п. 4, 7 розділу ІІІ Інструкції).

Предметом дослідження біологічного середовища відповідно до пунктів 12, 13 розділу ІІІ Інструкції можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 15 розділу ІІІ Інструкції).

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду (п. 16 розділу ІІІ Інструції).

В матеріалах справи наявний висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який складений лікарем КНП «ООМЦПЗ» ООР - 19.04.2024 на підставі акту медичного огляду № 001176, складеного 11.04.2024 о 12 год. 20 хв, згідно якого ОСОБА_1 перебував під впливом лікарських препаратів.

Всупереч доводам апеляційної скарги, зазначений висновок повністю відповідає формі (додатку 4) до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, складений уповноваженою особою, усі реквізити документа заповнені у відповідності до встановлених вимог.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що відповідно до вказаної вище інструкції процедура визначення стану наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння здійснюється з обов`язковим відібранням біологічного матеріалу.

Наявними в матеріалах справи відеозаписами підтверджується, що після проведення поверхневого огляду, ОСОБА_1 було запропоновано здати біологічний матеріал сечу та роз`яснено порядок здачі такого матеріалу. Зазначений біологічний матеріал ОСОБА_1 здав.

Натомість, безпідставними та такими, що не відповідають законодавчим вимогам є посилання в апеляційній скарзі на не запропонування лікарем здати ОСОБА_1 біологічний матеріал в якості крові, оскільки для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, тільки у випадку, якщо у обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 розділу ІІІ Інструкції.

Крім того, апеляційним судом враховано, що результат медичного огляду, проведеного в КНП «ООМЦПЗ» ООР, ОСОБА_1 не спростований, а висновок від 19.04.2024 у встановленому законодавством порядку не оскаржений.

Відтак зазначений висновок є належним, достовірним та допустимим доказом.

Додана до апеляційної скарги ксерокопія висновку лабораторних досліджень на визначення наркотиків у сечі щодо ОСОБА_1 від 11.04.2024, судом не приймається, оскільки такий огляд був здійснений у непередбачений Інструкцію від 09.11.2015 № 1452/735 спосіб та тільки з метою виявлення наркотиків у сечі, тоді як з висновку КНП «ООМЦПЗ» ООР від 19.04.2024 вбачається, що ОСОБА_1 перебував під впливом саме лікарських препаратів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений лише 23.04.2024, тобто з порушенням строку, що визначений в статті 254 КУпАП, апеляційний суд не приймає, оскільки проведення аналізу біологічних зразків потребує певного час. Натомість у працівника поліції виникли підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, лише після отримання висновку щодо результатів огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, результат якого був лише 22.04.2024, а тому і підстави для складання до вказаного часу протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього у працівника поліції були відсутні.

За таких обставин складення протоколу 23.04.2024 не спростовує правильність викладених у ньому фактичних обставин події від 11.04.2024 і не тягне за собою визнання протоколу про адміністративне правопорушення недопустимим доказом.

При цьому твердження апелянта про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено ознаки наркотичного сп`яніння, які були у нього встановлені, не спростовують висновку лікаря КНП «ООМЦПЗ» ООР від 19.04.2024 про перебування ОСОБА_1 в день проходження ним огляду під впливом лікарських препаратів.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також були відсутні правові підстави для зупинки транспортного засобу, апеляційний суд розцінює критично, оскільки з досліджених апеляційним судом відеозаписів вбачається, що працівники поліції підходять до автомобіля «TOYOTA» д.н.з. НОМЕР_1 , в салоні якого на водійському місці сидить ОСОБА_1 . Під час спілкування з патрульними останній жодним чином не заперечував керування автомобілем, добровільно надав працівникам поліції документи для перевірки та дозволив здійснити патрульним поверхневу перевірку в автомобілі.

Крім того, вбачається, що в ході розмови патрульних з ОСОБА_1 , останньому було повідомлено, що підставою зупинки стало порушення ним правил дорожнього руху, з чим ОСОБА_1 погодився (урив. 0:03:53-0:03:58).

Доводи ОСОБА_1 про відсутність в матеріалах справи направлення є неспроможними, оскільки такий документ є лише підставою для проведення огляду в закладі охорони здоров`я та надається безпосередньо лікарю вказаного закладу. Долучення його до матеріалів справи про адміністративне правопорушення положеннями Інструкції № 1452/735 та ст. 266 КУпАП не передбачено.

Доводи апеляційної скарги про те, що складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення останньому не надсилався, права передбачені ст. 268 КУпАП не роз`яснювались не спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 було завчасно повідомлено під розписку та вручено копію повідомлення про запрошення, в якому роз`яснено право ОСОБА_1 з`явитись до підрозділу патрульної поліції 23.04.2024 о 21:00 год для розгляду вчиненого ним правопорушення, однак як вбачається з протоколу ОСОБА_1 не з`явився.

Доводи апелянта про те, що в протоколі відсутні відомості щодо вилучення у нього посвідчення водія та видачі тимчасового дозволу не впливають на зміст та наявність складу інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.

Апеляційний суд також відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять інформації про реєстрацію адміністративного правопорушення в журналі єдиного обліку, з огляду на таке.

Порядок ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затверджений наказом МВС України від 08 лютого 2019 року №100.

Цей Порядок регулює ведення в центральному органі управління поліцією, міжрегіональних територіальних органах поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділах, головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях та м. Києві, територіальних (відокремлених) підрозділах поліції (далі - органи (підрозділи) поліції) єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події (далі- заяви (повідомлення)) з використанням інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі - ІКС ІПНП).

Оскільки інкриміноване правопорушення було виявлено правоохоронцями самостійно, а не за заявою чи то повідомленням сторонніх осіб, підстави для реєстрації таких відомостей у відповідних реєстраційних ресурсах поліції, відсутні.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, постанова судді місцевого суду відповідає вимогам закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції прийнято законне рішення, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду міста Одеси від 04 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду міста Одеси від 04 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова