Справа № 943/2109/24 Головуючий у 1 інстанції: Кос І. Б.
Провадження № 33/811/1758/24 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Куся Юрія Орестовича на постанову Буського районного суду Львівської області від 19 листопада 2024 року,

встановив:

постановою Буського районного суду Львівської області від 19 листопада 2024 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) в дохід держави із позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Відповідно до постанови, 12 вересня 2024 року о 09 год. 51 хв. на вулиці Центральна, 10 у селі Петричі Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Yamaha Jog», без реєстраційного номера, із явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), а від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із згаданою постановою, представник ОСОБА_1 адвокат Кусь Ю.О. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Буського районного суду Львівської області від 19 листопада 2024 року та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що відеозапис не є чіткої якості, що унеможливлює прослухати спілкування ОСОБА_1 із поліцейськими, тому не можливо встановити чи висувалась вимога ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, а також чи відмовлявся ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ та в медичному закладі

Вважає, що обставини щодо вимоги ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ та в медичному закладі, а також його подальша відмова від такого огляду мають вирішальне значення для вирішення справи і такі дані повинні підтверджуватись належними засобами доказування, в цьому випадку відеозаписом події однак, на думку адвоката, дані відеозапису не містять відомостей про зазначені обставини, а лише візуально відображають обставини, що стосуються ходу подій зупинки ОСОБА_1 та оформлення адміністративних матеріалів.

Стверджує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, у якому відображено лише обставини події, є початковим правовим висновком працівників поліції щодо дій певної особи, та без підтвердження іншими належними й допустимими доказами не може слугувати безумовним та беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Звертає увагу на те, що пояснення ОСОБА_1 в протоколі про те, що він вину визнає та більше робити так не буде, стосувались саме керування скутером без посвідчення водія відповідної категорії та без шолома, а не відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тоді як дані відеозапису протилежного не доводять, а інші адміністративні матеріали не є достатніми доказами порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_1 адвокат Кусь Ю.О. не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені, про причину неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Разом з тим, представник ОСОБА_1 адвокат Кусь Ю.О. подав клопотання про розгляд апеляційної скарги у відсутність ОСОБА_1 та його представника.

У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №127691 від 12.09.2024, яким підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом із явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), та подальшу його відмову від проходження такого огляду на місці зупинки та в медичному закладі під відеозапис на відеокамеру, а також його письмовими поясненнями у цьому протоколі, що «вину свою він визнає та більше так робити не буде». Крім того, вина ОСОБА_1 у скоєнні даного адміністративного правопорушення доводиться письмовим направленням поліцейського Маєвського В.В. від 12.09.2024 до КНП «Буська ЦРЛ» для визначення стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 згідно з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння. Також вина ОСОБА_1 у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення доводиться постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3032673 від 12.09.2024, відповідно до якої 12 вересня 2024 року о 09 год. 51 хв. на вулиці Центральна, 10 у селі Петричі Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Yamaha Jog», без реєстраційного номера, без вдягнутого мотошолома та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, тобто не має права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України, у зв`язку із чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП із накладенням штрафу в розмірі 3400 грн., копію якої він отримав та розписався у ній на місці події 12.09.2024.

Доводи в апеляційній скарзі про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються наведеними вище доказами.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такі спростовуються вимогами ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Як вбачається матеріалів відеофіксації правопорушення (диск DVD-R), ОСОБА_1 після зупинки керованого ним скутера, на запитання поліцейського: "куди їдете, чого втікаєте від поліції та чи маєте права на транспортний засіб", ОСОБА_1 відповів, що «їде в магазин, тікав, бо прав не має». Після чого поліцейський повідомив ОСОБА_1 про те, що ним виявлені в останнього такі ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема: "почервоніння обличчя", "запах алкоголю з порожнини рота", а тому запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» або проїхати на огляд у лікарню, на що ОСОБА_1 відмовився під відеозапис такими словами: «та не хочу їхати», а також не заперечував проти виявлених поліцейським у нього ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), як і не заперечував факту керування ним скутером, про що також об`єктивно слідує із даного відеозапису події. Разом із тим, як убачається із відеозапису події, що ОСОБА_1 , не заперечував проти названих поліцейським ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння обличчя), які були виявлені в нього на місці його зупинки, проте відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі. Також ОСОБА_1 жодного разу не заперечував своєї винуватості за ч. 1 ст. 130 КУпАП протягом всього часу оформлення поліцейським адміністративних матеріалів цієї події, а також повідомив, що вживав пиво, на що йому поліцейський відповів, що пиво дає більший запах алкоголю, ніж горілка.

Відтак, апеляційним судом встановлено, що на відеозаписі з камер спостереження працівників поліції зафіксовані всі обставини вчинення адміністративного правопорушення, які підлягають доказуванню у справах про адміністративні правопорушення, а тому доводи захисника про те, що дані відеозапису не містять відомостей про зазначені обставини, як на підставу скасування постанови суду першої інстанції, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Відтак оцінені судом докази доводять винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом», тобто достовірно і достатньо підтверджують вчинення ним порушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

На переконання апеляційного суду, фактичні обставини справи суддею першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно, з урахуванням вимог ст.ст. 33, 36 КУпАП та, відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Куся Юрія Орестовича залишити без задоволення.

Постанову Буського районного суду Львівської області від 19 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ