КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/5657/2024 Головуючий у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Бобовича Миколи Миколайовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Бобовича Миколи Миколайовича на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 24 червня 2024 року о 11:10 год керував транспортним засобом SKODA KODIAQ, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Машинобудівників, 16 в смт Чабани Фастівського району Київської області з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Від усіх форм і методів обстеження, в тому числі на місці зупинки за допомогою алкотестера DRAGER, на предмет вживання алкогольних напоїв водій відмовився, що зафіксовано на технічний пристрій відеозапису, а саме на бодікамеру К-210. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що докази, які були досліджені судом у їх сукупності та взаємозв`язку, підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ним порушено вимоги п. 2.5 ПДР, що виразилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Не погодившись з вказаною постановою, 07 жовтня 2024 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Бобович М.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати з мотивів з невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального й порушення норм процесуального права, та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Зазначає, що працівники поліції зобов`язані були усно попереджувати особу (водія), яку вони знімають на камеру, про те, що ведеться відеозйомка, при цьому вони мали зробити це на початку відеозйомки перед початком спілкування з особою.

Після перегляду 7 (семи) окремих відеозаписів з бодікамер патрульного (К-210), які були надані до суду, не можливо встановити хронологію подій та неможливо встановити, чи було поліцейськими дотримані вимоги ст. 266 КУпАП щодо порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння, тому є всі підстави для визнання такого доказу недопустимим, оскільки його було здобуто незаконним шляхом.

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, явно був проведений з порушенням вимог, тому повинний вважатися недійсним.

Вказує, що відповідно до довідки клініки «Для дорослих» від 24 червня 2024 року в особі лікаря - нарколога ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до них звернувся о 12:45 год для виявлення алкоголю та наркотиків в організмі. Після проведення тесту в організмі алкоголю не виявлено.

Звертає увагу суду, що тест ОСОБА_1 був проведений протягом 2-х годин після складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 276621, який був оформлений о 11:30 год 24 червня 2024 року.

Крім того, відповідно до довідки № 02979 у ОСОБА_1 діагностовано волосистоклітинний лейкоз (рак крові), хронічний холецистит, біліарний сладж, стеатогепатит, реактивний панкреатив.

При таких діагнозах, які є у ОСОБА_1 , йому протипоказано будь-яке вживання алкоголю, це може призвести до летальних наслідків. Про це було зазначено в письмових поясненнях, які були надані ОСОБА_1 під час складання адміністративного протоколу.

Стверджує, що на долучених відеозаписах не зафіксовано моменту вручення ОСОБА_1 направлення для проходження огляду в лікарні та інших істотних документів, що мають значення для притягнення особи до відповідальності. До матеріалів справи працівниками поліції також не долучено акт огляду на стан сп`яніння, як цього вимагає чинне законодавство.

Суду не надано жодних доказів того, що протокол складено посадовою особою та що ця посадова особа кимось була уповноважена на такі дії.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження, зазначає, що 09 вересня 2024 року адвокатом Бобовичем М.М. в інтересах ОСОБА_1 була подана апеляційна скарга, однак постановою Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику, а тому представник невідкладно повторно звернувся з апеляційною скаргою.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Бобович М.М. підтримали вимоги апеляційної скарги та просили задовольнити її, вважаючи судове рішення незаконним і необґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Беручи до уваги ту обставину, що справа перебуває на стадії апеляційного перегляду, перш за все підлягає вирішенню питання про поновлення строку на звернення з апеляційною скаргою.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, зокрема особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно із ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 09 вересня 2024 року адвокат Бобович М.М. в інтересах ОСОБА_1 вперше звернувся з апеляційною скаргою без порушення строку на апеляційне оскарження, проте постановою Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року апеляційну скаргу було повернуто скаржнику, а тому представник невідкладно повторно звернувся з апеляційною скаргою.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску захисником ОСОБА_1 - адвокатом Бобовичем М.М. строку на апеляційне оскарження та вважає за доцільне його поновити.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за № 1103 (далі - Порядок).

Відповідно до п. п. 2, 3, 6, 7 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 276621, що складений 24 червня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 24 червня 2024 року о 11:10 год керував транспортним засобом SKODA KODIAQ, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Машинобудівників, 16 в смт Чабани Фастівського району Київської області з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Від усіх форм і методів обстеження, в тому числі на місці зупинки за допомогою алкотестера DRAGER, на предмет вживання алкогольних напоїв водій відмовився, що зафіксовано на технічний пристрій відеозапису, а саме на бодікамеру К-210. Своїми діями, що виразились у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 скоїв правопорушення, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Також протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Матеріали даного провадження також містять відеозапис події, який є доказом у справі.

Як убачається з наявного в матеріалах справи відеозапису, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою приладу «DRAGER» або в медичному закладі, однак ОСОБА_1 відмовився пройти такий огляд.

Працівниками поліції після відмови від проходження огляду на стан сп`яніння відносно ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Вищезазначений відеозапис містить достовірні дані про дії водія ОСОБА_3 та працівників поліції, які передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення, що має істотне значення для правильного вирішення даної справи та є допустимим доказом згідно положень ст. 251 КУпАП.

До того ж, інформація, яка міститься на відеозапису, є достатньою для висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того матеріали даного провадження також містить:

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- акт огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, який підписаний ОСОБА_1 ;

- пояснення ОСОБА_1 , з яких вбачається, що 24 червня 2024 року приблизно в 11:10 год в смт. Чабани по вул. Машинобудівників 16, він керував транспортним засобом SKODA KODIAQ, д.н.з. НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції, які йому повідомили причину зупинки. На вимогу працівників поліції пройти на місці зупинки огляд на предмет вживання алкогольних напоїв він відмовився, тому що не вживає алкогольних напоїв зовсім, оскільки має онко-захворювання крові. Вважає дії працівників упередженими. Після чого працівниками поліції було запропоновано пройти огляд в медичній установі на предмет вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_1 відмовився по тій самій причині. З його слів записано вірно та ним прочитано.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративних правопорушень складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан такого сп`яніння. Тобто, правопорушення є закінченим з моменту такої відмови.

Вина останнього підтверджується наявними в матеріалами справи доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, а тому доводи апеляційної скарги суд сприймає критично, як намагання уникнути відповідальності за вчинене.

Посилання апеляційної скарги про те, що працівники поліції надали суду відеозапис з окремих частин, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на наступне.

У пункті 5 Розділу ІІ, пункті 1 Розділу VII Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, зазначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам. Поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.

Разом з тим, ні діючим законодавством, ні вищезазначеною Інструкцією не передбачено приєднання до матеріалів адміністративного провадження повного відеозапису з початку виконання службових обов`язків поліцейським.

В даному випадку до матеріалів адміністративного провадження приєднано запис, який стосується безпосередньо вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 . Відеозаписом з камери поліцейського підтверджується вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відеозапис відображає достатньо дій для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Під час дослідження матеріалів справи, апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. 266 КУпАП, Порядку та Інструкції, які мали б наслідком закриття провадження у справі.

Щодо посилання адвоката на те, що працівник поліції перед початком спілкування із водієм не повідомив останньому про те, що ведеться відеозйомка, то дійсно, працівником поліції допущено порушення вимог ч. 2 ст. 31 Закону України «Про національну поліції», проте на переконання суду, зазначене порушення не призвело до порушення конституційних прав водія ОСОБА_1 , який повинен виконувати вимогу закону незалежно від того, чи здійснюється фіксація дій чи ні.

Посилання захисника про те, що ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд у клініці «Для дорослих» та після проведення тесту в його організмі алкоголю не виявлено, на увагу не заслуговує, оскільки ОСОБА_1 не ставилося у вину те, що він, керуючитранспортним засобом, перебував у стані алкогольного сп`яніння, а притягнуто до відповідальності за те, що він, будучи водієм, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я та в присутності поліцейського.

Доводи захисника стосовно того, що у ОСОБА_4 були відсутні ознаки сп`яніння є безпідставними, оскільки встановлення ознак алкогольного сп`яніння відноситься до дискреційних повноважень працівників поліції на підставі візуального огляду водія і в процесі спілкування з ним.

Як вбачається із відеозапису події, ОСОБА_1 було роз`яснено, що у випадку відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та/або у медичному закладі щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, протеостанній відмовився від такого огляду.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено не уповноваженими особами є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку оформлення протоколу працівниками поліції не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких доказів не містять.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння створює загрозу життю та здоров`ю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху, а тому відсутні підстави для незастосування щодо неї адміністративного стягнення. Водночас відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за наявності для цього підстав може дозволити особі уникнути від встановлення факту сп`яніння, а відтак і відповідальності за це.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Письмові докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 , а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Адміністративне стягнення призначене в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП.

За таких обставин постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування не вбачається, у зв`язку із чим апеляційний суд залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Бобовича Миколи Миколайовича про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Бобовичу Миколі Миколайовичу строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Бобовича Миколи Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб