Справа № 946/9321/24 Провадження № 3/946/3230/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого судді Присакар О.Я., за участю секретаря судового засідання Воронової В.Є., особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , ознайомившись з адміністративними матеріалами, що надійшли з відділу з організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №176189, 18.11.2024 року о 00 год. 03 хв. в м. Ізмаїл, пр. Миру 34, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21101, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає дійсності, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі в установленому законом порядку відмовився.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував проти протоколу та наполягав на закритті провадження по справі з підстав, зазначених у його клопотанні про закриття провадження, в якому зазначив, що 18 листопада 2024 року поліцейськими, відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення згідно якого, на думку поліцейських, він нібито вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП. Зазначає, що правопорушення не вчиняв, а зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини не відповідають дійсності. 11 листопада 2024 року, після відпочинку, він попросив свого знайомого сісти за кермо та відвезти його, на що він погодився. В подальшому, друг припаркувався навпроти закладу «Пармезан» по пр. Миру. Після цього, сидячи в авто вони обговорювали події цього вечора. Під час обговорення, друг побачив у дзеркалі, що неподалік його авто зупинився поліцейський автомобіль. Враховуючи відсутність у друга військово-облікових документів та відстрочки від призову, злякавшись того, що поліцейські можуть вимагати від нього для перевірки обліково-військові документів, та, у зв`язку з їх відсутністю можуть доставити його до ТЦК, він вибіг з автомобіля та втік. В подальшому, поліцейські підійшли до автомобіля, яким ОСОБА_1 повідомив, що він пасажир та транспортним засобом не керував. Також повідомив про те, що згодний пройти огляд на стан сп`яніння, але як пасажир авто. Однак поліцейські вказане проігнорували та почали складати протокол про адміністративне правопорушення. Той факт, що, він, будучи пасажиром авто, навіть якщо і допустити, що нібито перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, не утворює складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП. Він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. Враховуючи ті факти, що він не відмовлявся від проходження огляду та не керував транспортним засобом, в його діях відсутнє порушення вимог п. 2.5. ПДР України, а також склад і подія адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 18.11.2024 року біля 23:30 год. ОСОБА_1 зателефонував з проханням приїхати на пр. Миру та на автомобілі ОСОБА_1 відвезти його до дому. Коли вони їхали по просп. Миру їм на зустріч їхала патрульна машина, коли він побачив, що патрульна машина розвертається, свідок зупинив автомобіль біля ресторану «Пармезан» та пішов додому. Свідок злякався поліції в зв`язку з відсутністю обліково-військових документів. Він бачив, як поліцейська машина під`їхала до автомобіля ОСОБА_1 , в якому він сидів на передньому пасажирському сидінні.

Дослідивши матеріали справи та відеозапис, вислухавши ОСОБА_1 , допитавши свідка, вивчивши клопотання та доводи, якими обґрунтовується клопотання щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, надавши їм оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Диспозиція статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №176189, 18.11.2024 року о 00 год. 03 хв. в м. Ізмаїл, пр. Миру 34, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21101, номерний знак НОМЕР_1 .

Разом з тим, вказаний факт спростовується поясненнями ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 .

Крім того, факт керування ОСОБА_1 18.11.2024 року о 00 год. 03 хв. в м. Ізмаїл по пр. Миру 34 автомобілем ВАЗ 21101, номерний знак НОМЕР_1 також не підтверджується наявними в матеріалами справи відеозаписами, відповідно яким зафіксовано розмові ймовірно поліцейського, який о 00:26 год. зазначає, що вони рухались назустріч транспортному засобу ВАЗ, потім під`їхали до нього коли він стояв, надалі машина затрусилася, мабуть водій пересів. Вказане додатково свідчить про те, що вказаний транспортний засіб не рухався.

При цьому, поліцейським не було надано відповідного відеозапису, на підтвердження або спростування факту, що із автомобіля ВАЗ 21101 не виходила особа, яка перебувала за кермом автомобіля.

Встановлені обставини, які зазначені ОСОБА_1 повністю узгоджуються з у відеозаписами та матеріалами справи.

Отже, доводи ОСОБА_1 щодо того, що у зазначений час та місце він не керував транспортним засобом, суд вважає слушними, оскільки відповідні факти не спростовані належними та достатніми доказами, які додані до матеріалів справи.

Таким, чином судом встановлено, що ОСОБА_1 18.11.2024 року о 00 год. 03 хв. в м. Ізмаїл, пр. Миру 34, не керував автомобілем ВАЗ 21101, номерний знак НОМЕР_1 .

Лише факт перебування особи в автомобілі або біля нього в ознаками алкогольного сп`яніння не утворює складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, та не є порушенням Правил дорожнього руху, що підтверджується наступним.

Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні від 20.02.19 ВС/КАС по справі № 404/4467/16-а зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

З вказаного вбачається, що саме на особу, яка керувала транспортним засобом покладається обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обов`язок проводити повну фіксацію як факту вчинення адміністративного правопорушення, так і подальших процесуальних дій, що вчиняються поліцейськими, передбачений "Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису", затвердженою наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 за № 28/3299 (в подальшому Інструкція).

Відповідно до п. 5. розділу ІІ цієї Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський повинен переконатися в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Метою обов`язкової відеофіксації процесу виявлення адміністративного правопорушення та процесуальних дій, що вчиняються поліцейським є забезпечення збирання об`єктивних доказів вчиненого правопорушення, усунення суперечностей, які можуть виникати у ході вчинення цих дій, перевірка правильності та законності дій як поліцейських, так і інших учасників у ході їх вчинення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 216/5226/16-а від 18.07.2019 року, висловлена правова позиція, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі № 1-135/2018 (5846/17) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення..

Керуючись ч.1 ст. 130, ст. 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення.

Повний текст постанови буде складено та підписано 25 грудня 2024 року.

Суддя: О.Я.Присакар