ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 569/2342/24

29 лютого 2024 року

м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Даш`ян К.Е. з участю захисника особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 адвоката Курганської О.В. розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Протокол серії ВАВ №988322 від 22.01.2024 р. складений про те, що 22.01.2024 р. о 05.00 год. гр. ОСОБА_1 перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_2 , а саме: вчинив психологічне і фізичне насильство, під час якого погрожував фізичною розправою та порушив ТЗП серії АА 129285, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, протокол серії ВАВ №216663 від 22.01.2024 р.про те, що 22.01.2024 р. близько 14 год 50 хв гр. ОСОБА_1 психологічне та фізичне насильство відносно дружини ОСОБА_2 , а саме ображав та погрожував фізичною розправою, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, також порушив ТЗП серії АА №129285 від 21.01.2024 року та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В cуді захисник особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 адвокат Курганська О.В. вини у вчиненому не визнала та пояснила, що будь-якого психологічного і фізичного насильство по відношенню до своєї дружини ОСОБА_3 її підзахисний ОСОБА_1 не здійснював, як і інших порушень зазначених в протоколі. Вказані протоколи складені працівниками поліції зі слів дружини без урахуванням усіх обставин справи та пояснень ОСОБА_1 .

Вважає, що підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності немає, оскільки:

по-перше, будь-яких протиправних дій 21.01.2024 р. та 22.01.2024 р. по відношенню до дружини він не вчиняв;

по-друге, працівники поліції не були очевидцями події, а зміст протоколу ґрунтується виключно на заяві ОСОБА_2 , з якою у ОСОБА_1 виник конфлікт через порушення дружиною подружньої вірності, яка була виявлена ним особисто 21.01.2022 р.

Так, подружжя ОСОБА_4 разом із двома доньками проживає у квартирі АДРЕСА_2 , яка є особистою приватною власністю ОСОБА_1 та належить йому на Свідоцтва про право на спадщину ВКА №191151 від 07.11.2007 р.

Ввечері 21.01.2022 р. ОСОБА_1 була виявлена подружня зрада його дружини ОСОБА_3 , після чого у квартирі по місцю проживання ОСОБА_1 відсторонився від дружини в іншій кімнаті задля запобіганню конфлікту. Він перебуваючи у стресі від поведінки дружини, оскільки подружню зраду дружина раніше допускала і в 2020 році, однак тоді він її пробачив і відносини між ними налагодилися.

Тому, з вечора 21.01.2022 р. між подружжям були напружені відносини і періодично виникала словесна суперечка, яку провокувала дружина. Під цієї суперечки дружина ображала його, принижувала його чоловічу гідність, погрожувала здати його центр комплектації (хоча він ніколи не уникав такого), щоб у подальшому отримати компенсацію за його загибель на війні, а потім ще й викликала поліцію та вказувала про вчинення домашнього насилля стосовно неї. ОСОБА_1 пояснював працівникам поліції суть суперечки та поведінку дружини, однак на пропозицію працівників поліції також написати скаргу на дружину відмовився, бо вважав це недостойним писати скаргу на дружину, з якою вони виховують двох доньок.

Не взявши до уваги пояснення ОСОБА_1 про суть конфлікту, а також те, що квартира, у якій проживає подружжя є його особистою приватною власністю, 21.01.2022 р. склали Терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №129285, за яким заборонили ОСОБА_1 у бідь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_3 з 23.00 год.21.01.2024 р. до 23.00 год. 31.01.2024 р.

22.01.2024 р. близько 5-00 год. ОСОБА_1 перебував в своїй квартирі на кухні, куди прийшла дружина, яка знову почала провокувати конфлікт з образами та погрозами, в ході якого викликала поліцію.

По прибуттю працівники поліції не врахували пояснень ОСОБА_1 склали Протокол ВАВ №988322 від 22.01.2024 р. про вчинення домашнього насилля та порушення ТЗП.

В цей день ОСОБА_1 через перенесений стрес перебував у себе вдома, намагався займатися домашніми справами, а після обіду вжив вино ОСОБА_5 , хоча він будучи щоденно за кермом алкоголю практично не вживає.

Дружина також цілий день перебувала у цій же квартирі, хоча має також інше місце проживання та реєстрації, та переслідувала по місцях його знаходження у квартирі продовжуючи висловлювати образи в його адресу, хоча він просив її не підходити до нього та не порушувати заборонний припис.

Скориставшись тим, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, дружина продовжила провокувати подальший словесний конфлікт, в ході якого знову викликала працівників поліції, які в цей же день 22.01.2024 р. біля 14-52 год. склали на ОСОБА_1 аналогійний протокол про вчинення домашнього насилля та порушення ТЗП.

Таким чином, конфлікт між подружжям з 21.01.2024 р. тривав через поведінку дружини подружню зраду, а продовжувався через її подальші образливі чіпляння до чоловіка, який перебував у своєму приватному житлі.

При цьому, як вбачається зі зміст припису він суперечить вимогам закону в частині заборони контактувати у будь-який спосіб із постраждалою особою, так як подружжя проживає в одній квартирі, до того ж ця квартира є і житлом і особистою власністю ОСОБА_1 , а його дружина сама його усіляко провокує.

При цьому, після того, як працівники поліції після виклику їх дружиною залишали місце їх проживання дружина знову починала провокувати його на продовження конфлікту, що використовуючи ненормативну лексику і погрози в адрес ОСОБА_1 , і порушення дружиною відокремленості.

Так, із дружиною - ОСОБА_3 перебуває в шлюбних відносинах більше 20 років, вони виховують двох доньок, він ніколи не проявляв до дружини неприязних чи агресивних відносин, дорожить цінностями сім`ї, поважає та любить свою сім`ю/

При цьому конфлікт, що стався лише внаслідок поведінки дружини, яка суперечить моральним цінностям і не може вважатися домашнім насильством, до того ж саме ОСОБА_3 (дружина)з 21.01.2024 р регулярно провокує на суперечки і конфлікти свого чоловіка, на які ОСОБА_1 намагається не відповідати.

Психологічного і фізичного насильство по відношенню ОСОБА_3 ОСОБА_1 не здійснював, як і інших порушень зазначених в протоколі, що є наслідком недобросовісної поведінки дружини.

Виходячи із фактичних обставин справи, вважаю, що ТЗБ не відповідає вимогам закону, а дії ОСОБА_1 не містять складу будь-якого адміністративного правопорушення, підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної немає.

Суддя, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників судового процесу, встановив, що провадження в справі підлягає закриттю на підставі п.1ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.173-2 КУпАП, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАПніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому Протокол про адміністративне правопорушення не може вважатися доказом вини особи, оскільки є лише процесуальними рішеннями компетентних органів, а суд має оцінити викладену у ньому інформацію за результатом дослідження долучених до протоколу процесуальних документів доказів.

Будь-яких інших доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 будь-яких дій, які вказують на ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП до протоколу не долучено ( висновку судово-медичної експертизи, огляду «потерпілої» лікарем тощо).

Таким чином, жодних належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в матеріалах справи немає.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Разом із тим, не кожен словесний конфлікт між подружжям вказує на вчинення домашнього насильства.

Так, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII.

Відповідно до п.п. 3, 4, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону

навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Водночас домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

При цьому слід зазначити, що конфлікт (лат. Conflictus - зіткнення, сутичка) - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вищеперелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоду.

У даному випадку дійсним є лише факт того, що взаєморозуміння між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відсутня, так як присутній слід подружньої зради дружини по відношенню до чоловіка, однак викликані таким чином конфлікти не є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

Зокрема у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04), серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Окрім того, іншими вимогами, що випливають із рішень ЄСПЛ, є те, що обґрунтовувати свої висновки потрібно лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У даному випадку відсутні як подія, так і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, тому справу належить закрити згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Як встановлено в судовому засіданні будь-яких доказів вчинення ОСОБА_1 насильства щодо ОСОБА_3 у поліцейських не було: працівники поліції не були очевидцями подій, а зазначені ОСОБА_1 пояснення з приводу неприязних стосунків між ним та дружиною через порушення подружньої вірності поліцейські навіть не вважали за необхідне врахувати та зазначити цю причину конфлікту у протоколі.

Таким чином, складання незаконного ТЗП і сам факт складання поліцейськими протоколів про вчинення домашнього насильства не може вважатися доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З врахуванням обставин справи, суддя приходить до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, в зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ч.1 ст. 173-2, ст.ст. 283-285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, в зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Рівненського міського суду К.Е. Даш`ян