Справа № 203/6206/24
Провадження № 3/0203/2461/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Іваницька І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

27.09.2024 року приблизно о 20:00 годині громадянин ОСОБА_1 , знаходячись у барі «Пивна Бочка» , розташованому за адресою: м.Дніпро, площа Вокзальна будинок 1, діючи умисно, таємно вчинив крадіжку мобільного телефону «Realme C11», який належить громадянину ОСОБА_2 . Відповідно до висновку експерта від 09.10.2024 №CE-19/104-24/40868-TB ринкова вартість мобільного телефону «Realme C11» складає 1669,50 грн.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 51 КУпАП України.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про наявність поважних причин неявки до суду не повідомив та клопотання про відкладення розгляду справи не надав

Оскільки місце проживання правопорушника знаходиться за межами територіальної юрисдикції Кіровського районного суду м.Дніпропетровська, суд вважав недоцільним ухвалення рішення про застосування приводу до нього.

Виходячи з положень ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальним правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, не є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Отже, ураховуючи вищенаведене, а також те, що ОСОБА_1 відомо про наявність відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить його підпис в ньому, вважаю за можливе провести розгляд даної справи за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Диспозицією ч. 1 ст. 51 КУпАП передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а частиною 2 ст.51 КУпАП передбачено відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 якому інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП, вважаю, що вина останнього у вчиненні даного правопорушення в повному обсязі підтверджується належними доказами, які містяться в матеріалах справи, у їх сукупності, достатності та взаємозв`язку, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №176642 від 18.10.2024 року, довідкою старшого інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції Машошина В.Ю. від 19.10.2024 року, протоколом огляду від 27.09.2024 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_2 від 02.10.2024 року, постановою про призначення судово-товарознавчої експертизи від 04.10.2024 року, висновком експерта № CE-19/104-24/40868-TB від 09.10.2024 року.

За таких обставин, дії ОСОБА_1 , правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 51 КУпАП, як дії передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

З урахуванням викладеного, приходжу до переконання, що з метою виховання ОСОБА_1 у дусі дотримання законів України, а так само попередження вчинення ним нових правопорушень, необхідно застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Оскільки матеріали справи не містять відомостей про виявлені та вилучені речі, місце їх зберігання, тому відповідне питання судом не вирішується.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із змінами та доповненнями, необхідно стягнути з правопорушниці судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 33, 283, 284, 285, 287-289, 299 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.51 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Роз`яснити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, що у випадку добровільної сплати штрафу та судового збору, оригінали квитанцій необхідно надати до суду (м. Дніпро, вул. Володимира Антоновича, 59, каб.303) для долучення до матеріалів справи та у разі несплати правопорушником штрафу у 15 денний строк встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно із ч. 2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Скарга на постанову подається до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя І.В. Іваницька