Єдиний унікальний номер справи 678/1718/24
Провадження №3-678-881/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року селище Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого-судді Лазаренко А.В.,

за участі секретаря судових засідань Непийвода Л. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративні матеріали, які надійшли з відділу поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , директор Рекреаційного центру «Берег Надії»,

за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Директор Рекреаційного центру «Берег Надії» ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, що тривають, які зафіксовані 27 листопада 2024 року за адресою: АДРЕСА_2 , передбачені ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: порушення вимог частини 1 статті 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (роботодавцем забезпечено ведення достовірного обліку виконуваної працівником роботи та обліку витрат на оплату праці), частини 1 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (заробітна плата виплачується працівникам на умовах, визначених трудовим договором), пункту 5 частини 1 статті 29 КЗпП України (до початку роботи роботодавець зобов`язаний в узгоджений із працівником спосіб поінформувати працівника про правила внутрішнього трудового розпорядку або умови встановлення режиму роботи, тривалість робочого часу і відпочинку), пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України (звільнення за прогул без поважних причин), частини 1 статті 147 та частини 2 статті 149 КЗпП України (за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із заходів дисциплінарного стягнення).

Так, під час проведення позапланового заходу контролю у Рекреаційному центрі згідно наданих кадрових та бухгалтерський документів було встановлено таке.

Аналізуючи дані штатних розписів, розрахункові листи та табелі обліку робочого часу з лютого 2023 року по квітень 2024 року, встановлено їх невідповідність, а саме: у табелях обліку використання робочого часу ОСОБА_2 здійснювалися відмітки про п`ятиденний робочий тиждень з 8-годинним робочим днем та вихідними днями у суботу та неділю, робота у нічні години у табелях обліку використання робочого часу не відображалася, хоча відповідно до відомостей нарахування заробітної плати Заявниці на постійній основі здійснювалася доплата за роботу у нічні години. Отже, фактичну кількість роботи в нічний час за цей період у зв`язку з недостовірним обліком робочого часу встановити неможливо. Крім того, доплата за роботу у нічні години мала здійснюватися за фактично відпрацьовані години.

Даний факт свідчить про порушення вимог частини 1 статті 7 Закону України «Пре організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та статті 30 Закону Україна «Про оплату праці», згідно з якими роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік втрат на оплату праці встановленому порядку, крім випадків, передбачених Законом.

Під час заходу контролю не було підтверджено факту ознайомлення Заявниці з графіками чергування для медичних сестер Рекреаційного центру (документи, які визначають початок та кінець робочої зміни на кожний день календарного місяця, а також вихідні дні), що свідчить про порушення роботодавцем пункту 5 частини першої статті 2 КЗпП України, яка зобов`язує роботодавця до початку роботи працівника проінформував його про умови встановлення режиму роботи, тривалість робочого часу і відпочинку.

Аналізуючи табелі обліку використання робочого часу Рекреаційного центру: період з травня 2024 року по жовтень 2024 року, можна дійти висновку, що в них не відображається робота Заявниці позмінно із врахуванням нічних годин.

Відповідно до наказу № 80-к від 28.10.2024р. Заявницю було звільнено на підставі п.4 ст.40 КЗпП України (прогул без поважних причин) 28.10.2024 р., проте остаточний розрахунок між Рекреаційним центром та Заявницею на суму 1388,37грн. було здійснено лише 30.10.2024 р. (відомість від 30.10.2024 року), що є порушенням статті 116 КЗпП України, згідно якої при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення та частини 1 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», де вказано, що заробітна плата виплачується працівникам на умовах, визначених трудовим договором.

Крім того, відповідно до ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи. Проте, згідно із відомостями особової картки ОСОБА_3 в розділі про родинний стан відсутня інформація про наявність в неї дітей, отже при звільненні вона мала право лише на грошову компенсацію за всі не використані нею дні щорічної відпустки (відповідно до розрахункового листка за жовтень 2024 року Заявниці була виплачена компенсація за 2 невикористаних дні щорічної основної відпустки).

Дослідивши відомості нарахування заробітної плати Заявниці, можна дійти до висновку, що доплата за роботу у нічні години була врахована для забезпечення мінімального розміру заробітної плати при нарахуванні їй заробітної плати за квітень 2024 року, що є недотриманням мінімальних державних гарантій в оплаті праці та є порушенням вимог статті 95 КЗпП України та статті 3-1 Закону України «Про оплату праці».

Крім того, статтею 3-1 Закону № 108 передбачено, що якщо нарахована заробітна плата працівника, який виконав місячну норму праці, є нижчою за законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, роботодавець проводить доплату до рівня мінімальної заробітної плати, яка виплачується щомісячно одночасно з виплатою заробітної плати.

Натомість сума нарахованої заробітної плати Заявниці у цей період була меншою за законодавчо встановлений мінімум, що є порушенням статті 3 і Закону України «Про оплату праці» та частини 1 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у яких зазначено, що заробітна плата виплачується працівникам на умовах, визначених трудовим договором. Хоча, відповідно до розрахункового листа за вересень 2024 року вищезазначене донарахування було включено до розрахунку заробітної плати за вересень 2024 року.

Аналізуючи кадрові документи, що стосуються процедури звільнення Заявниці за п. 4 ст.40 КЗпП України (прогул без поважних причин) можна дійти до висновку, що роботодавцем не було надано достатньо доказів, щодо ознайомлення Заявниці з графіком чергувань медичних сестер на жовтень 2024 року (відсутні будь-які письмові підтвердження, а саме: підпис ОСОБА_2 на графіку чергування за жовтень 2024 року або будь-які інші письмові докази факту її ознайомлення завчасно), що свідчить про порушення роботодавцем пункту 5 частини першої статті 29 КЗпП України, яка зобов`язує роботодавця до початку роботи працівника проінформувати його про умови встановлення режиму роботи, тривалість робочого часу і відпочинку.

Крім того, відповідно до вимог Розділу 8 «Порядок ознайомлення з документами в Центрі» Правил внутрішнього трудового розпорядку Рекреаційного центру «Роботодавець ознайомлює працівників з документами, що стосуються їхніх прав та обов`язків, під підпис. Працівник засвідчує ознайомлення особистим підписом або за допомогою кваліфікованого електронного підпису (КЕП)». Отже, без належного ознайомлення працівника із режимом його роботи і відпочинку немає підстав стверджувати про порушення ним трудової дисципліни, якщо такий працівник не з`явився на роботу у той день, про який його не було завчасно повідомлено, як про робочий. Враховуючи вищенаведене, роботодавцем не надано достатньо доказів, аби вважати звільнення заявника за п. 4 ч, 1 ст. 40 КЗпП України таким, що відбулося із дотриманням вимог чинного законодавства.

Крім того, згідно з частиною другою статті 149 КЗпП України, за кожне порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення: догана або звільнення, а відповідно до наказу № 80-к від 28.10.2024 року «Про звільнення ОСОБА_4 » Заявницю було звільнено за відсутність на роботі 20.10.2024 р.- 21.10.2024 р. та 24.10.2024р. - 25.10.2024р., хоча 22.10.2024 року до Заявниці вже було застосоване дисциплінарне стягнення у виді догани за відсутність на роботі 20.10.2024 р.- 21.10.2024 р. (наказ № 97 від 22.10.2024р.). Отже, встановлено порушення частини 1 статті 147 та частини 2 статті 149 КЗпП України, у яких зазначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із заходів дисциплінарного ф стягнення.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вину визнає в частині невиплати коштів на день звільнення. Пояснив, що на час перевірки фінансові зобов`язання перед звільненою ОСОБА_3 були зареєстровані в органах Казначейства, проте на день звільнення кошти на рахунки не надійшли. На даний момент усі розрахунки проведені, заборгованості не має, про що надав Довідку № 362 від 27 грудня 2024 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 41 КУпАП, настає за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Надані докази дають підстави вважати, що вина ОСОБА_1 є доведеною та підтверджується:

протоколом про адміністративне правопорушення № ЦЗ/ХМ/23908/195/П/ПТ від 27 листопада 2024 року, де зазначені фактичні обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП;

актом № ЦЗ/ХМ/23908/195 від 27 листопада 2024 року з переліком питань для проведення заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану, з питань виявлення неоформлених трудових відносин та законності припинення трудових договорів;

правилами внутрішнього трудового розпорядку Рекреаційного центру «Берег надії», які затверджено Протоколом загальних зборів трудового колективу № 7 від 07 лютого 204 року;

наказом про оголошення догани № 97 від 22 жовтня 2024 року;

наказом про звільнення № 80-к від 28 жовтня 2024 року;

розрахунковими листками;

відомостями з розподілу витрат.

Законодавець у ст. 22 КУпАП визначив, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, ступінь його вини, те, що він визнав вину, щиро розкаявся, що є обставинами, які пом`якшують відповідальність, обставин, які обтяжують відповідальність органом, який склав протокол, не встановлено, те, що на час розгляду справи порушення законодавства було усунено, перед працівником відсутня заборгованість, суд вважає за можливе визнати вчинене правопорушення малозначним відповідно до ст. 22 КУпАП та обмежитись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

Оскільки вчинене правопорушення є малозначним, судовий збір не стягується.

Керуючись ст.ст. 1-2, 9, 22, 33-35, 221, 245-246, 248-249, 251-252, 256, 268, 276-279, 280, 283-285, 287, 294, 298 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, та на підставі ст. 22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Закрити провадження у справі.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Хмельницького апеляційного суду через Летичівський районний суд Хмельницької області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя підпис А. В. Лазаренко

Суддя А. В. Лазаренко