Номер провадження 3/521/9590/24
ПОСТАНОВА

19 грудня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Передерка Д.П.,

при секретарі Ковач Е.В.,

представника Одеської митниці Держмитслужби Терновського М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі справу №0771/50000/24 від 22.07.2024, що надійшла з Одеської митниці Держмитслужби відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , закордонний паспорт серії « НОМЕР_1 »,

про порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України,

ВСТАНОВИВ:

Листом Держмитслужби України від 07.06.2024 №20/20-02-01/7/573 до Одеської митниці спрямовано лист Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України від 28.05.2024 №220/9/1399, згідно із змістом якого надано інформацію про не підтвердження отримання військовими частинами окремих товарів гуманітарної допомоги, зокрема, не підтверджено факт отримання військовою частиною НОМЕР_2 товарів гуманітарної допомоги, що були ввезені на митну територію України в зоні діяльності митного поста «Орлівка» Одеської митниці.

Під час проведення перевірки із використанням бази даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМСУ було встановлено, що 05.11.2022 через зону митного контролю пункту пропуску «Орлівка» митного поста «Орлівка» Одеської митниці в напрямку «в`їзд в Україну» на автотранспортному засобі марки «PEUGEOT», модель «5008», реєстраційний номер « НОМЕР_3 » (VIN № НОМЕР_4 ) під керуванням громадянина України ОСОБА_1 на митну територію України було ввезено товари гуманітарної допомоги, а саме, «старлінк (starlink) - 4 шт. та батареї для рацій - 17 шт., код товарів згідно з УКТЗЕД 990503 загальною вагою 57 кг.».

Як підставу для пропуску на митну територію України вказаного гуманітарного вантажу громадянином України ОСОБА_1 для здійснення митного оформлення серед інших документів було надано декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 05.11.2022 №500420/2022/3885.

Відповідно до декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 05.11.2022 №500420/2022/3885, громадянин України ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України в якості гуманітарної допомоги вищевказані товари на адресу військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ). Декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 05.11.2022 №500420/2022/3885, заповнено та підписано громадянином України ОСОБА_1 .

Згідно інформації, вказаної в листі Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України від 28.05.2024 №220/9/1399, військова частина НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) вищевказану гуманітарну допомогу не отримувала.

Відповідно до ст. 257 Митного кодексу України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною 8 ст. 257 Митного кодексу України визначено, що митне оформлення товарів здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених Митного кодексу України для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, про товари: найменування; звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); код товару згідно з УКТ ЗЕД; найменування країни походження товарів (за наявності); опис упаковки (кількість, вид); кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; відомості про уповноважені банки декларанта; статистична вартість товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред`явити товари, транспорті засоби комерційного значення для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Частинами 6 та 8 статті 264 Митного кодексу України визначено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо).

З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2022 №174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану» встановлено, що на період дії воєнного стану пропуск через митний кордон України гуманітарної допомоги здійснюється за місцем перетину митного кордону України шляхом подання в паперовій або електронній формі декларації, заповненої особою, що перевозить відповідний товар, за формою згідно з додатком 1 (декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою) без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Такі товари визнаються гуманітарною допомогою за декларативним принципом без прийняття відповідного рішення спеціально уповноважених державних органів з питань гуманітарної допомоги.

Згідно із ст. 483 Митного кодексу України, однією з ознак переміщення через митний кордон України товарів з приховуванням від митного контролю, є подання митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів одержаних незаконним шляхом та які містять неправдиві данні.

Згідно із п. 6 Постанови від 03.06.2005 №8 Пленуму Верховного Суду України (зі змінами), «судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів».

При цьому, згідно з абз. 4 цього пункту Постанови: «Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності».

Підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів.

Незаконно одержаними слід визнавати документи, які особа отримала за відсутності законних підстав або з порушенням установленого порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно із ч. 4 ст. 266 Митного кодексу України у разі самостійного декларування товарів, декларантом передбачену Митним кодексом України відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Відповідно до ч. 2 ст. 459 Митного кодексу України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Таким чином, громадянином України ОСОБА_1 були вчинені дії, спрямовані на переміщення товарів «старлінк (starlink) - 4 шт. та батареї для рацій - 17 шт., код товарів згідно з УКТЗЕД 990503 загальною вагою 57 кг.» через митний кордон України із приховуванням від митного контролю шляхом подання до митного органу як підстави для переміщення товару документів, які містять неправдиві відомості щодо одержувача.

На підставі вищевказаних обставин, у відношенні громадянина України ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил №0771/50000/24 від 22.07.2024 за ч. 1 ст. 483 МК України.

Згідно ст. 268 КУпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за відсутністю цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду шляхом направлення смс-повістки на контактний номер телефону, вказаний в протоколі, у судове засідання не з`явилався, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до практики Європейського суду, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За вказаних обставин, враховуючи строки розгляду справи, відповідно до ч. 4 ст. 526 Митного кодексу України, суд вважав за можливе розглянути справу про порушення митних правил у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Представник Одеської митниці Держмитслужби у суді подання підтримав та вважав, що вина ОСОБА_1 доведена повністю матеріалами справи, і тому необхідно притягнути його до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 481 МК України.

Вислухавши думку представника митниці та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що особа, стосовно якої складено протокол, підлягає притягненню до адміністративної відповідальності та її дії кваліфікує за ч. 1 ст. 483 МК України.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частина 1 ст. 483 МК України передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Так, згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03.06.2005 №8 (зі змінами): «Незаконне переміщення предметів із приховуванням від митного контролю це їх переміщення через митний кордон України з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів чи способів, що утруднюють їх виявлення, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи одержаних незаконним шляхом або таких, що містять неправдиві дані».

Згідно з п. 6 цієї Постанови Пленуму, судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.

При цьому, підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів.

Незаконно одержаними слід визнавати документи, які особа отримала за відсутності законних підстав або з порушенням установленого порядку.

Абзацом 4 цього пункту Постанови встановлено: «Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності».

Так, матеріалами справи встановлено, що як підставу вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України та їх митне оформлення, були надані документи, які містять неправдиві відомості, а саме декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 05.11.2022 №500420/2022/3885, що підтверджується листом Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України від 28.05.2024 №220/9/1399, який долучено до матеріалів справи та досліджено у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частина 8 статті 257 МК України закріплює, що митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених МК України для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору.

Декларант згідно ст. 266 МК України, зобов`язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Згідно ч. 4 ст. 266 МК України, у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену МК України відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Згідно статті 6 закону України «Про гуманітарну допомогу» не відносяться до гуманітарної допомоги підакцизні товари, крім: транспортних засобів, що надходять у період проведення антитерористичної операції, здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, безпеки населення та захисту інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для отримання і використання Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною спеціальною службою транспорту, Національною поліцією України, Національною гвардією України, Державною прикордонною службою України, Державною службою України з надзвичайних ситуацій, Державною міграційною службою України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, іншими державними органами, які входять до складу сектору безпеки і оборони України, а також для використання військовослужбовцями з метою забезпечення проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації. У такому випадку державні органи, які входять до складу сектору безпеки і оборони України, мають статус отримувача гуманітарної допомоги, а з моменту використання таких транспортних засобів - статус набувача гуманітарної допомоги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 5 вересня 2023 року №953 «Порядок пропуску та обліку гуманітарної допомоги в умовах воєнного стану» встановлено, що пропуск гуманітарної допомоги через митний кордон України та її митне оформлення здійснюються у пунктах пропуску через державний кордон України (крім випадку, встановленого пунктом 19 цього Порядку) без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності шляхом подання декларації у спосіб, визначений цим Порядком. Перелік товарів, заявлений у декларації, повинен відповідати переліку товарів, інформацію про який внесено до автоматизованої системи під відповідним унікальним кодом гуманітарної допомоги за категоріями та найменуваннями товарів, кількістю місць, кількістю штук та вагою/ об`ємом.

Вина ОСОБА_1 підтверджується наданими до суду доказами, а саме: протоколом про порушення митних правил №0771/50000/24 від 22.07.2024, доповідною запискою старшого інспектора оперативного відділу №1 управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Одеської митниці Дармопука Е.В. від 23.07.2024, копією декларації №500420/2022/3885 від 05.11.2022, листом заступника директора Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України від 28.05.2024 №220/9/1399 та іншими матеріалами справи.

Провадження у справах про порушення митних правил, згідно ст. 487 МК України, здійснюється відповідно до митного Кодексу України, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі вищевикладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, інші обставини справи, суд вважає, що необхідним і достатнім для попередження нових правопорушень та виховання особи в дусі додержання Законів України буде накладення на правопорушника адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 відсотків вартості товарів предметів правопорушення, із конфіскацією цих товарів.

Керуючись ст. ст. 458, 459, 461, 483, 487, 527-529 МК України, ст. ст. 23, 33, 251, 252, 280, 283-287 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 50 відсотків вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, із конфіскацією цих товарів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справ протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Дмитро Передерко