Справа № 466/7227/23 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 33/811/1837/23 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю ОСОБА_1 , його представника адвоката Гриневича М.М. розглянувши апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Гриневича М.М. на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, -

встановив:

постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП, на користь державного бюджету України (Отримувач коштів ГУК Львiв/Шевченківський р-н/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38008294, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача UA0013955, Код класифікації доходів бюджету 22030101 судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Роз`яснено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП, що відповідно до вимог ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. Строк пред`явлення до виконання три місяці з дня постановлення постанови.

Відповідно до постанови, ОСОБА_2 02.07.2023 о 00:45 год у м. Львів на пр.Чорновола, 45-А керував транспортним засобом «Dacia Logan» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці у встановленому законом порядку та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

На згадану постанову адвокат Гриневич М.М. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, - закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Зазначає, що всупереч вимог ст.251 КУпАП матеріали справи не містять доказів того, що саме ОСОБА_2 перебував за кермом автомобіля «Dacia Logan» д.н.з. НОМЕР_1 . А час зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення не збігається із часом початку відеозапису із нагрудних камер працівників поліції, відтак відеозапис події не є безперервним

Зазначає, що поліцейськими порушено законодавчі вимоги щодо процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, зокрема у частині того, що поліцейський ототожнив ухиляння ОСОБА_2 від проходження огляду з відмовою від проходження огляду. Підкреслює, що у цьому конкретному випадку відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не може становити складу адміністративного правопорушення, оскільки працівники поліції у порушення вимог закону не роз`яснили ОСОБА_2 наслідки невиконання вимог п.2.5 ПДР України. Звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений у відсутності двох свідків, акт огляду у матеріалах справи відсутній, жодних ознак алкогольного сп`яніння, як вбачається із відеозапису, поліцейським не зазначено.

Відтак, на думку апелянта, наявні у матеріалах справи докази на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП викликають сумнів у своїй достовірності, а всі сумніви тлумачаться на користь особи, отже в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши доводи ОСОБА_2 , його представника адвоката Гриневича М.М., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно із положеннями ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст. ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Проте, такі вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладення стягнення на ОСОБА_2 , суддя першої інстанції допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі, не дав їм належної оцінки.

Так, диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.

Пунктом 2.5 ПДР покладено на водіїв обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відтак, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим у матеріалах справи відсутні докази, на підтвердження факту відмови ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Висновок працівника патрульної поліції про те, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, з яким погодився суддя місцевого суду є передчасним та не відповідає матеріалам справи.

Так, порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735. (далі Інструкція).

Статтею 266 КУпАП визначено порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Зокрема, цією статтею визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно із п.2 Розділу 2 Інструкції поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п.7 Розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Із оглянутого апеляційним судом відеозапису вбачається, що працівник патрульної поліції на свій розсуд протлумачив зазначені вище норми закону та підзаконних актів, зокрема, вказавши ОСОБА_2 «ваше ухиляння вважаємо як відмову» від проходження огляду.

Разом з тим, із пояснень ОСОБА_2 наданих апеляційному суду у судовому засіданні, що підтверджується оглянутим апеляційним судом відеозаписом із нагрудних камер поліцейських, вбачається, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а навпаки наполягав на проходженні такого огляду у медичному закладі, і таку вимогу ОСОБА_2 працівники патрульної поліції проігнорували, чим допустили порушення згаданих вище вимог законодавчих актів.

Отже, апеляційним судом встановлено, що поліцейськими не були дотримані вимоги ст. 266 КУпАП щодо порядку огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що у матеріалах справи присутні обґрунтовані сумніви щодо встановлення факту відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу і такі сумніви відповідно до вимог ст.62 Конституції України слід тлумачити на користь ОСОБА_2 .

Крім того, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав люди основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України: 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства». Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При апеляційному розгляді встановлено, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП

Відтак, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Гриневича М.М. задоволити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ