Справа № 522/93/24
Провадження № 3/522/37/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року Суддя Приморського районного суду м. Одеси Дерус А.В., за участі захисника Войнаровської Д.М., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши в судовому засіданні матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 164 ч. 1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З адміністративних матеріалів вбачається, що 21.12.2023 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 005417, про те, що 21.12.2023 року, приблизно о 15:31 год., ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, № 31, в закладі «Мінімаліст», здійснила реалізацію спиртних напоїв без дозвільних документів та без ліцензії.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила суду, що з протоколом про адміністративне правопорушення не згодна.

Її представник адвокат Войнаровська Д.М. в судовому засіданні заявила клопотання про закриття провадження по справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Вислухавши думку ОСОБА_1 та її захисника, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення є таким, що складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП та не містить обов`язкової для притягнення до юридичної відповідальності інформації про припис діючого нормативно-правового акту, який був порушений.

У складеному на гр. ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про порушення ч. 1 ст. 164 КУпАП з визначенням як складу адміністративного правопорушення узагальненої невизначеної у відповідності до вимог Кодексу інформації про те, що «21.12.2023 р., близько о 15:31 год., гр. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська 31, кафе «Мінімаліст», здійснила реалізацію спиртних напоїв без дозвільних для цього документів, чим порушила чинне законодавство».

В свою чергу, частина 1 статті 164 КУпАП містить наступну норму: «Провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією пального або спирту етилового та транспортних засобів.

Так, диспозиція вказаної норми є бланкетною, тобто такою, що відсилає до норм іншого нормативно-правового акта, тому, формулюючи суть правопорушення, вказівка на нормативний акт, вимоги якого порушені, є обов`язковою.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, та є одним із основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи.

Зокрема, відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Однак, при складанні стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення не було дотримано вказаних вимог, а саме: не зазначено, які саме приписи спеціального нормативно-правового акту було порушено нею, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно з санкцією ч. 1 ст.164 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення - це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі, а тому складений стосовно гр. ОСОБА_1 протокол не може бути визнаний належним та допустимим доказом наявності в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 164 КУпАП.

Згідно положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вищевказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу.

Також, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні належні докази, що ОСОБА_1 є належним суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУнАП.

Крім того, вимоги щодо продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Ст. 15 Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» передбачає, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю з зазначенням в них місця торгівлі.

Вимогами ч. 38 ст. 15 Закону передбачено, що у додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами суб`єктом господарювання зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них.

Отже, суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами зобов`язані мати відповідну ліцензію.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, у справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно в їх сукупності.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. До цих ознак належать: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є вина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є спеціальний суб`єкт - суб`єкт господарювання, який здійснює господарську діяльність без відповідного дозволу (ліцензії) або його посадові особи.

Відповідно до ст. 55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без

громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

ОСОБА_1 не зареєстрована як підприємець і не є суб`єктом, який здійснює господарську діяльність.

Відповідно до статті 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з недотриманням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їхніх службових обов`язків.

Відповідно до сталої судової практики та Листа Міністерства юстиції України 22.02.2013 № 1332-0-26-13/11 для вирішення питання щодо визначення поняття «посадова особа» необхідно виходити з правозастосовної практики, яка зазначає, що головним критерієм віднесення особи до кола посадових осіб є наявність в неї організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій.

Пленум Верховного суду України в Постанові від 26 квітня 2002 року № 5 «Про судову практику у справах про хабарництво» зазначив, що організаційно-розпорядчими обов`язками є обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних або приватних підприємств, установ та організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири та ін.).

Під адміністративно-господарськими обов`язками розуміють обов`язки щодо управління або розпоряджання державним, колективним або приватним майном (встановлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі мають начальники планово-господарських, постачальницьких, фінансових відділів і служб, завідуючі складами, магазинами, майстернями, ательє, їхні заступники, керівники відділів підприємств, відомчі ревізори та контролери та ін.

У матеріалах справи відсутня та посадовими особами ДОП СП ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області при складенні протоколу про адміністративне правопорушення не досліджувалось, чи є ОСОБА_1 посадовою особою відповідного суб`єкту господарювання, чи виконує організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарські функції у закладі громадського харчування за адресою: АДРЕСА_2 , кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Крім того, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення також не було досліджено чи здійснює за даною адресою свою господарську діяльність будь-який суб`єкт господарювання, який би міг порушити вимоги ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», і яким чином до такого може бути віднесена сама ОСОБА_1 .

Враховуючи вище зазначені вимоги чинного законодавства ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 283-284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя: А.В. Дерус