ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 677/1763/24

Провадження № 33/4820/814/24

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Болотін С.М., при секретарі Жураківському В.А., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 02 грудня 2024 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , розлученого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, інваліда ІІ групи, -

визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (в частині епізоду щодо ОСОБА_3 ) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі в 170 гривень.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в частині епізоду щодо ОСОБА_4 закрито на підставі п.1.ч.1.ст. 247 КУпАП.

За постановою судді, ОСОБА_1 13 жовтня 2024 року близько 13 год. 00 хв. в м. Красилові на пл. Незалежності Хмельницької області, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_3 , а саме, обзивав останню образливими словами та нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_3 , за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Стверджує, що висновки судді першої інстанції про його винуватість у вчиненні правопорушення не доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на припущеннях. Акцентує увагу, що у зазначений час із колишньою дружиною не зустрічався, будь-якого психологічного насильства не застосовував до останньої.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені в ній доводи, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, дізнання, з`ясування обставин та перевірка їх доказами у справі проведено з дотриманням вимог закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою безумовне скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах відповідає матеріалам справи, ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що встановлення обставин в справі проведено упереджено, без з`ясування даних, які мають значення для встановлення істини у справі, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у справі та дослідженими суддею доказами.

Незалежно від того, що ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнав, його винуватість підтверджується сукупністю досліджених суддею доказів.

У свої поясненнях в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_3 повністю ствердила обставини психологічного насильства, прямо вказала на ОСОБА_1 , як на особу, яка 13 жовтня 2024 року близько 13 год. 00 хв. в м. Красилові на пл. Незалежності Хмельницької області ображала її нецензурною лайкою, погрожувала їй, принижувала її гідність як людини і жінки.

Такі ж обставини підтверджуються даними: заяви про вчинення адміністративного правопорушення від 15 жовтня 2024 року (а.с 2), даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 092580 від 17 жовтня 2024 року(а.с. 1).

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про необґрунтованість притягнення його до встановленої законом відповідальності.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації особою притягнутою до адміністративної відповідальності не надано, не здобуто таких доказів і в процесі апеляційного розгляду.

За таких обставин, приходжу до переконання, що докази вчинення правопорушення ОСОБА_1 , які покладені суддею в основу постанови, були отриманні з дотриманням вимог законодавства.

В справі не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно ОСОБА_1 та інших осіб заборонених законодавством методів дізнання, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Такі обставини ґрунтуються виключно на твердженнях самого ОСОБА_1 , який є прямо зацікавленою особою, його роздумах щодо процесів в державі, систематичних звинуваченнях потерпілої в упередженості та необ`єктивності, вільному тлумаченні закону, що не можна визнати допустимими доказами.

При цьому, в матеріалах справи не встановлено доказів, що ОСОБА_1 чи його захисник зверталися із заявами та скаргами до прокурора, який здійснює нагляд за органами дізнання чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників поліції, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів.

В матеріалах справи відсутні належні дані, які б викликали сумніви в щирості та достовірності послідовних показань потерпілої ОСОБА_3 щодо обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

У зв`язку з цим підстав вважати, що потерпіла ОСОБА_3 оговорює особу, притягнуту до адміністративної відповідальності, не має.

Більше того, вказані твердження потерпілої повністю узгоджуються з вищенаведеними, дослідженими суддею доказами.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги з приводу безпідставного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, є безпідставними, констатуються з формальних підстав, і такими, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, що також перевірено в суді апеляційної інстанції.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи про те, що ОСОБА_1 не вчиняв психологічного насильства та не був на місці події, оскільки такі спростовуються зібраними та дослідженими по справі вище переліченими доказами, невизнання правопорушником своєї вини у скоєному, суд розцінює як спосіб уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення, та відхиляє їх.

Крім того, апеляційний суд відхиляє твердження ОСОБА_1 стосовно відсутності на місці події того дня, оскільки у своїх письмових поясненнях він фактично підтвердив наявність конфлікту з приводу спірних майнових питань та факт спілкування за вказаних потерпілою умов.

Не змінює факту вчинення правопорушення, не впливає на кваліфікацію дій та не звільняє ОСОБА_1 від встановленої законом відповідальності твердження сторони захисту, що сварка та нецензурна лайка на адресу ОСОБА_3 не утворює порушення її прав та не може тягнути адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Так, згідно п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 07 грудня 2017 року під психологічним насильством у сім`ї розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, протиправні дії можуть мати характер психологічного насильства, яке виражається з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї, шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 висловлював словесні образи внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_3 , тобто порушив конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Доказів, які б стверджували протилежне стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне првопорушення складено з порушеннями строків, передбачених ст. 254 КУпАП, підлягає відхиленню, оскільки, жодним чином, не спростовує обставин домашнього насильства щодо ОСОБА_3 та не звільняє ОСОБА_1 від встановленої законом відповідальності.

Більше того, чинним законодавством не передбачено жодних процесуальних наслідків таких дій та не є підставою для закриття провадження в справ.

Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, суддя дав їм належну оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини

ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування постанови у межах апеляційної скарги особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, не вбачається.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 2 грудня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Сергій БОЛОТІН