Справа № 743/872/24 Головуючий у 1 інстанції Кравчук М. В.
Провадження № 33/4823/1043/24
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - Бредюка О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бредюка О.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 23 червня 2024 року, в 01 год. 20 хв., по вул. Шевченка, 261, в селищі Ріпки, ОСОБА_1 керував т/з BMW 5281, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Бредюк О.М. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що при розгляді справи суд не з`ясував всі обставини справи, належно не оцінив докази в їх сукупності, що призвело до постановлення необґрунтованого рішення. Вказує, що суду не надано беззаперечних доказів того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем. Зазначає, що військовослужбовці не можуть бути свідками факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки останні близько 17 год. 00 хв. намагалися зупинити автомобіль, проте він не зупинився, а тому військовослужбовці, на думку апелянта, мають упереджене ставлення до осіб, які знаходились в автомобілі. Звертає увагу на те, що Ріпкинським районним судом Чернігівської області в рішенні у справі №743/934/24 фактично зазначено про упереджене ставлення працівників поліції до ОСОБА_1 , оскільки вони безпідставно винесли постанову серії ЕНА № 2454321, яка в подальшому була цим судом скасована. Також, місцевим судом незаконно застосовано преюдицію, враховуючи рішення по справі № 743/934/24. Апелянт, посилаючись на ст.62 Конституції України, наголошує, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши доводи скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №671745 від 23.06.2024, ОСОБА_1 , 23 червня 2024 року в о 01 год. 20 хв., у селищі Ріпки по вул. Шевченка, 261, керував т/з BMW 5281, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Посилання захисника на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є непереконливими, з огляду на таке.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слідує, що 22.06.2024 близько 00 год. 20 хв., під час несення ними служби на блок-посту при виїзді з селища Ріпки у напрямку с. Нові Яриловичі, вони зупинили транспортний засіб BMW 5281, д.н.з. НОМЕР_1 , в якому перебував водій з ознаками алкогольного сп`яніння, тому було повідомлено працівників поліції (а.с. 7, 10).

Як слідує з переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, на місце події на виклик прибули працівники поліції. Біля автомобіля «BMW 5281», д.н.з. НОМЕР_1 , перебували військові, які повідомили, що при виїзді з селища Ріпки у напрямку с. Нові Яриловичі зупинили автомобіль, водій якого перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння та вказали на ОСОБА_1 , який стояв біля транспортного засобу. Під час спілкування поліцейські встановили особу водія та виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, які йому були озвучені. Після цього працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Алкофор», або в закладі охорони здоров`я, проте водій відповіді не надав та почав заперечувати факт керування ним транспортним засобом. З поведінки ОСОБА_1 чітко видно, що він повністю усвідомлював вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, розумів ситуацію, в якій опинився, та свідомо уникав прямої відповіді на запитання поліцейських. Така поведінка працівниками поліції вірно була розцінена, як відмова від проходження огляду. Тому поліцейський пояснив, що в такому разі на ОСОБА_1 буде складено протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Щодо доводів апелянта про неможливість застосування преюдиції за нормами КУпАП, апеляційний суд зазначає наступне.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

Процесуальне судочинство визначає основне правило преюдиції: обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції щодо застосування преюдиції у даній справі, оскільки обставини, встановлені у рішенні Ріпкинського районного суду від 03.09.2024 щодо встановлення факту керування транспортним засобом BMW 5281, д.н.з. НОМЕР_1 , стосуються саме водія ОСОБА_1 .

Так, рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 03 вересня 2024 року (справа № 743/934/24) у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Чернігівській області про скасування постанови, що набрало законної сили 13.09.2024, встановлено, що у суду відсутні підстави для сумніву у тому, що автомобілем керував позивач, а його заперечення з цього приводу суд сприймає в якості захисної версії з метою уникнення відповідальності.

Відтак, оскільки судовим рішенням встановлено факт керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом перед подією непред`явлення посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом 23.06.2024 о 02:36:18 в селищі Ріпки по вул. Шевченка, 261, зафіксованої у постанові серії ЕНА № 2454321 від 23.06.2024, у суду наявні підстави визнати факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в якості преюдиції.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й апеляційний суд.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Бредюка О.М. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний