КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 760/24879/24

номер провадження: 33/824/5891/2024

Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Дундала Василя Петровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Дундала Василя Петровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 19 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 19 листопада 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого охоронцем у товаристві з обмеженою відповідальністю «АТБ», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративні стягнення:

за ст.124 КУпАП у виді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн 00 коп.;

за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.36 КУпАП остаточно призначено ОСОБА_1 адміністративне стягнення, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, адвокат Дундал В.П. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 19 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суддею першої інстанції залишено поза увагою та не надано оцінки факту отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_3 внаслідок дорожньо - транспортної пригоди (далі - ДТП), оскільки під час спрацювання подушки безпеки на кермі він отримав сильний удар в голову, що мало травматичні ознаки для нього, однак працівники поліції не вжили необхідних заходів щодо надання невідкладної медичної допомоги та обстеження, що підтверджується відеозаписом з боді-камери поліцейського №473618 та поясненнями ОСОБА_1 у суді першої інстанції про те, що після ДТП він мав «затуманений розум», працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці ДТП за допомогою приладу «Драгер», однак він відмовився. Йому запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікарні, на що він погодився. Вказує, що незважаючи на вказані обставини, працівники поліції не дотрималися вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України), Міністерства охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) та ст.266 КУпАП.

Зазначає, що оскільки ОСОБА_4 є ветераном війни та проходив службу на посаді бойового медика, то він пояснив працівникам поліції, лікарю-наркологу та у судовому засіданні, що він не довіряє результатам огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою будь-яких газоаналізаторів, оскільки вони не можуть визначати рівень алкоголю в крові, кров не є об`єктом їх дослідження. В судовому засіданні ОСОБА_4 також пояснив, що він погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі й наполягав надати кров на дослідження, оскільки це є найбільш вірогіднішим та точним результатом, проте йому безпідставно було відмовлено лікарем-наркологом.

Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутній доказ, який зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №124516 від 07 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що полягає в порушенні пункту 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), а саме, направлення на медичний огляд в закладі охорони здоров`я.

Захисник вказує, що суддя першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що наявні у справі докази є належними, допустимими та такими, що доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що полягає у порушенні пункту 2.5 ПДР, оскільки працівниками поліції порушено вимоги законодавства, якими встановлено порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння водіїв. Зокрема, зазначає, що у матеріалах справи відсутній акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції чи висновку медичного огляду з медичного закладу, до якого, начебто, працівники поліції доставили ОСОБА_5 . Звертає увагу, що на відеозаписах з боді-камер поліцейських відсутня підтверджуюча інформація про те, що ОСОБА_4 був доставлений працівники поліції саме до медичного закладу, що здійснює медичний огляд на виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також не можливості ідентифікувати особу в білому халаті жіночої статті, як лікаря-нарколога, адже вона не вказує своєї посади, назви медичного закладу та свого прізвища. Тому вважає, що у судді першої інстанції не було підстав для визнання вказаного вище відеозапису належним та допустимим доказом й таким, що доводить вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП., що полягає у порушенні пункту 2.5 ПДР, а саме, у відмові від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння водіїв.

Вказує, що із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, який мав проводитись у відповідності до положень Інструкції №1452/735, а зі справи видно, що ОСОБА_1 відмовився пройти такий огляд з використанням газоаналізатора «Драгер», тому що він не довіряв даному приладу та просив поліцейських пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

Крім того, вказує, що працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, не було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Також зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_4 був саме водієм транспортного засобу, оскільки працівниками поліції не було зафіксовано факт керування ОСОБА_3 07 вересня 2024 о 01 год 30 хв. транспортним засобом (виконання функцій водія).

Постанова судді Солом`янського районного суду міста Києва від 19 листопада 2024 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, апеляційним судом не перевіряється, оскільки постанова судді в цій частині не оскаржується ні апелянтом, ні іншими учасниками ДТП, що узгоджується з ч.7 ст.294 КУпАП, якою передбачено, що за загальним правилом апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Дундала В.П., які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі й просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи вказані вимоги закону виконав.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність не лише особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а й тієї особи, яка керує транспортним засобом, але відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з його відмовою від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів та є правильним.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними, які містять:

протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 124516 від 07 вересня 2024 року, згідно з яким встановлено, що 07 вересня 2024 року о 01 год 30 хв. у місті Києві по вул. Ушинського, 11 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.4);

відеозаписи з нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських (а.с.12).

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №124516 від 07 вересня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Вказаний протокол підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень або заперечень.

Тому апеляційний не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_6 не було роз`яснено його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

З переглянутих судом апеляційної інстанції відеозаписів з нагрудних камер поліцейських вбачається, що 07 вересня 2024 року приблизно о 01 год 30 хв. у місті Києві по вул. Ушинського, 11 поліцейські під час спілкування з водієм транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , який потрапив у ДТП, виявили в нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота; поведінка, що не відповідає обстановці; порушення координації рухів. На пропозицію патрульних поліцейських ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, натомість він погодився пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я шляхом здачі крові (відео №2, 10 хв. 40 сек. - 12 хв. 15 сек.). Працівники поліції протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав доставили ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я, якому надано право на проведення огляду водіїв транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Перебуваючи у закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів - газоаналізаторів (відео № 1, 41 хв.00 сек. - 42 хв. 25 сек.).

Всупереч доводам апеляційної скарги, відомості, які містяться на відеозаписах з нагрудних камер поліцейських, свідчать про дотримання поліцейськими положень Інструкції № 1452/735 та вимог ст. 266 КУпАП.

Ці відеозаписи є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на яких зафіксована подія правопорушення, суд їх оцінює в сукупності з іншими долученими до протоколу доказами, як досліджені судом і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що висновок судді першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є правильним і таким, що ґрунтується на матеріалах справи.

Посилання захисника на те, що суддею першої інстанції залишено поза увагою та не надано оцінки факту отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_3 внаслідок ДТП, оскільки під час спрацювання подушки безпеки на кермі він отримав сильний удар в голову, що мало травматичні ознаки для нього, однак працівники поліції не вжили необхідних заходів щодо надання невідкладної медичної допомоги та обстеження, апеляційний суд оцінює критично, оскільки відеозаписи не містять відомостей про те, що внаслідок отриманих травм через ДТП ОСОБА_4 звертався до працівників поліції чи до медичних працівників з проханням вжиття заходів щодо надання невідкладної медичної допомоги і йому в цьому було відмовлено. Не містять таких даних і матеріали справи. До того ж ОСОБА_4 та його захисник не надали будь-яких доказів того, що внаслідок ДТП ОСОБА_1 потребував та, відповідно, звертався до медичної установи для надання допомоги.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 не довіряє результатам огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою будь-яких газоаналізаторів, оскільки вони не можуть визначати рівень алкоголю в крові й кров не є об`єктом їх дослідження, а тому ОСОБА_4 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі й наполягав надати на дослідження лише кров, проте йому лікарем-наркологом безпідставно у цьому було відмовлено, є необґрунтованими з таких підстав.

Так, порядок огляду водія транспортного засобу, щодо якого є підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, визначений статтею 266 КУпАП, а також Інструкцією № 1452/73 та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі - Порядок №1103).

Згідно з положеннями частин 2-4 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Відповідно до положень пункту 2 розділу І Інструкції №1452/73 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції №1452/73 є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з пунктом 6 розділу І Інструкції №1452/73 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі -спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції №1452/73, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналогічні положенням викладені в пунктах 3, 4, 6 Порядку №1103.

Пунктом 10 Порядку №1103 передбачено, що огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням.

Правовий аналіз положень розділу ІІІ Інструкції №1452/73 та пункту 10 Порядку №1103 дає підстави для висновку, що проведення лабораторних досліджень біологічного середовища або крові є обов`язковим: з метою визначення наркотичного засобу або психотропних речовин (пункт 7 Інструкції №1452/73); якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами (пункт 14 Інструкції № 1452/73).

Наведені норми закону та підзаконних актів свідчать про те, що, у разі проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я на стан алкогольного сп`яніння не передбачено проведення лабораторних досліджень біологічного середовища або крові. Такий огляд проводиться лікарем із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).

Згідно встановлених у справі обставин, у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 лікарем-наркологом було роз`яснена процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу - газоаналізатора «Drager», який є законодавчо регульованим засобом вимірювальної техніки (відео № 2, 41 хв. 00 сек. - 42 хв. 25 сек.).

При цьому, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 на час його огляду на стан алкогольного сп`яніння перебував у свідомому стані та не повідомляв про наявність тяжких травм.

Отже, доводи захисника про порушення відносно ОСОБА_1 порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння лише шляхом аналізу крові не ґрунтуються на вимогах релевантних нормативних актів.

Апеляційний суд також враховує, що ОСОБА_1 , не погоджуючись з процедурою медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у спеціалізованому медичному закладі з використанням спеціального технічного засобу - газоаналізатора «Drager», не був позбавлений можливості пройти за самозверненням огляд на стан алкогольного сп`яніння у іншому закладі охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, або замовити проведення токсикологічної експертизи щодо наявності у своєму біологічному середовищі алкогольних речовин. Однак ОСОБА_1 зазначеною можливістю не скористався.

Крім того, пунктом 8 Порядку №1103 передбачено, що, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, то поліцейський правомірно склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Відтак посилання захисника Дундала В.П. на те, що ОСОБА_1 відмовився лише від проходження медичного огляду за допомогою приладу «Драгер» та не відмовлявся від проходження медичного огляду шляхом відібрання зразків біологічного середовища (виключно крові), не спростовують доведеності факту відмови водія ОСОБА_1 від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, тобто факту порушення водієм пункту 2.5 ПДР, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, й має наслідком притягнення до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення, встановленого санкцією даної норми закону.

Причини відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не впливають на склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З цих же підстав апеляційний суд відхиляє доводи захисту про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та акт медичного огляду, оскільки відсутність цих документів не спростовує доведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд також наголошує, що надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом справи, оцінки доказів та тлумачення закону шкодить інтересам правопорядку та правосуддя та є настільки ж небезпечним, як правовий нігілізм.

Неодноразово суд апеляційної інстанції в справах про адміністративне правопорушення наголошував, що скасування судового рішення виключно на підставі формальної констатації, зокрема за наявності технічних помилок, неправильного зазначення часу або місця, не вручення похідних процесуальних документів та за відсутності інших підстав для скасування постанови суду жодним чином не сприятиме досягненню мети адміністративного провадження і адміністративної відповідальності за вчинення протиправного діяння. Такий підхід був би проявом надмірного формалізму та істотно порушував основні принципи правовладдя (невідворотності покарання за скоєне порушення, справедливості, рівності тощо).

Посилання захисника на те, що на відеозаписах з боді-камер поліцейських відсутня підтверджуюча інформація про те, що ОСОБА_4 був доставлений працівником поліції саме до закладу охорони здоров`я, що здійснює медичний огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також твердження про неможливість ідентифікувати особу в білому халаті жіночої статті, як лікаря-нарколога, апеляційний суд вважає маніпулятивними.

Так, з відеозаписів з нагрудних камер поліцейських видно, що ОСОБА_4 був доставлений працівниками поліції саме до закладу охорони здоров`я, що здійснює медичний огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме, до Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія», про що свідчить відповідний напис на столі лікаря-нарколога.

Наявність у кабінеті специфічного обладнання, спосіб комунікації особи в білому халаті жіночої статті, яка представилась лікарем-наркологом, з ОСОБА_3 , котрий не заперечував наявність у лікаря-нарколога відповідних компетенцій, ставлять під розумний сумнів вказані вище твердження сторони захисту про неповноважність медичного закладу й лікаря.

Під час апеляційного розгляду, ні ОСОБА_4 , ні його захисник, не надали доказів зворотного.

Натомість в апеляційній скарзі захисник сам визнає, що оскільки ОСОБА_4 був бойовим медиком, то він, зокрема, лікарю-наркологу пояснив, що не довіряє результатам огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням будь-яких газоаналізаторів.

Тому твердження про неповноважність лікаря - нарколога апеляційний суд розцінює виключно як стратегію захисту, спрямовану на уникнення ОСОБА_1 від відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_4 був саме водієм транспортного засобу, оскільки працівниками поліції не було зафіксовано факт керування ОСОБА_3 07 вересня 2024 року о 01 год 30 хв. транспортним засобом (виконання функцій водія), є безпідставними, оскільки з відеозаписів з нагрудних камер поліцейських чітко вбачається, що ОСОБА_4 пояснює обставини ДТП саме з позиції водія автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , який вночі 07 вересня 2024 року о 01 год 30 хв. у місті Києві по вул. Ушинського, 11, потрапив у ДТП.

Крім того, постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 19 листопада 2024 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, яка не оскаржується ні апелянтом, ні іншими учасниками ДТП, встановлено, що 07 версеня 2024 року о 01 год 30 хв. у місті Києві по вул. Ушинського, 11, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечного бічного інтервалу, чим порушив пункти 2.3б, 13.1 ПДР, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_2 .

Під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та щиро розкаявся.

До того ж, у своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 визнав, що 07 вересня 2024 року о 01 год 30 хв. у місті Києві по вул. Ушинського він керував транспортним засобом «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 . Під час руху в автомобілі лопнула шина, внаслідок чого сталася ДТП (а.с.8).

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, захисником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суддею першої інстанції прийняте законне і обґрунтоване судове рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обраний суддею першої інстанції ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи та вимогам закону, оскільки санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Солом`янського районного суду міста Києва від 19 листопада 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга адвоката Дундала В.П., подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Дундала Василя Петровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 19 листопада 2024 року в частині визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.М. Верланов