ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2729/24 Справа № 216/4299/24 Суддя у 1-й інстанції - КУЗНЕЦОВ Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м.Кривий Ріг

суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг апеляційну скаргу захисника Шелудька А.О. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Центрально- Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.10.2024р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який проживає в АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

за участю захисника Шелудька А.О.

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності Варварова

в с т а н о в и л а :

Постановою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.10.2024р., ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Шелудьком А.О., який в апеляційній скарзі:

- вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не було дотримано вимог ст.ст. 9, 245, 251 КУпАП, ст.ст. 8, 62 Конституції України, приписів ст. 6 ЄКПЛ у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню;

- вважає, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відсутні підстави законної зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , у закладі охорони здоров`я він особисто продув алкотестер, який показав нуль проміле, тобто він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, та не зміг здати сечу, проте наполягав на здаванні іншого біологічного середовища, проте йому було відмовлено;

- вказує, що висновок № 618 щодо проходження огляду ОСОБА_1 медичного огляду на стан сп`яніння із формулюванням «не пройшов медичний огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку» не відповідає дійсності, оскільки інше біологічне середовище у ОСОБА_1 лікарем не відбиралося, що прямо передбачено відповідною інструкцією щодо порядку огляду особи на стан сп`яніння,медичний огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведений у порушення вимог ст. 266 КУпАП та є недійсним;

- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доводи сторони захисту, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 08.06.2024, о 15 год. 20 хв., у м. Кривому Розі по вул. Шевченка, біля буд. 87, керував транспортним засобом «Smart MC01», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Медичний огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій не пройшов, що підтверджується висновком лікаря-нарколога. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції поклав:

- протокол про адміністративне правопорушення щодо фактичних обставин справи, який складено уповноваженою посадовою особою у встановленому законом порядку;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовано як 08.06.2024, о 15 год. 20 хв., у м. Кривому Розі по вул. Шевченка, біля буд. 87, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Smart MC01», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був зупинений працівниками патрульної поліції та під час спілкування у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, на вимогу працівників поліції щодо проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, водій погодився, проте, будучи у медичному закладі відмовився надати на аналіз біологічне середовище (сечу).

Також суд першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення дослідив доводи сторони захисту щодо фізіологічної неможливості здавання ОСОБА_1 сечі у закладі охорони здоров`я та поставився до них критично, оскільки ці доводи, на думку суду першої інстанції, повністю спростовуються матеріалами справи, зокрема, відеозаписом, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 не зміг надати на аналіз біологічне середовище (сечу), проте інші біологічні середовища (слину, кров) він особисто брати на аналіз не пропонував, та зазначив про це лише у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення, безпосередньо після його складання. У письмових поясненнях зазначено, що ОСОБА_1 не зміг здати аналіз сечі через фізіологічні вади, проте які саме фізіологічні вади, не зазначив, будь-яких письмових доказів, які підтверджували б неможливість ОСОБА_1 надати на аналіз біологічне середовище у вигляді сечі суду не надано.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , погоджується із висновками суду про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини справи, вирішив їх в точній відповідності із законом, повно та всебічно дослідив та оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, що суд першої інстанції не дотримався принципів повноти та всебічності судового розгляду, винуватість ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом, тому постанова суду підлягає скасуванню, дійшов висновку, що вони є неспроможними.

Суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції правильними, а мотиви прийняття одних доказів та відкидання інших, які покладені в обґрунтування прийнятого рішення щодо визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення такими, що відповідають вимогам ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо неприйняття позиції сторони захисту про те, що у разі неможливості відібрання у ОСОБА_1 біологічного матеріалу сечі, лікар повинен був відібрати у нього інший біологічний матеріал за таких підстав.

Дійсно положення «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої спільним наказом МОЗ та МВС № 1452/735 від 09.11.2015р., під час огляду особи на стан наркотичного сп`яніння передбачають дослідження біологічного середовища яким може бути можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. (п. 12 Інструкції). Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. (п. 13 Інструкції)

Як вбачається з наведених вище приписів п. 13 вказаної Інструкції містить дискреційний характер, а не обов`язковий. При цьому, на переконання суду апеляційної інстанції, слід приділяти ретельну увагу формулюванню п. 13 в частині «якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу».

Такий висновок суду ґрунтується на відомостях, наведених у відповіді медичного директора КП «Дніпровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради від 14.06.2024р. на № 5631 на адвокатський запит захиснику Шелудьку А.

Відповідно до зазначеної відповіді вбачається, що відповідно до п.п. 1.1 методичних рекомендацій «Порядку відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організацією проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», узгоджених Департаментом розвитку медичної допомоги МОЗ України від 18.01.2011р., для визначення стану алкогольного сп`яніння об`єктом дослідження може бути кров, слина, сеча, для визначення стану наркотичного сп`яніння сеча. Атестовані в Україні методики на визначення наркотичних речовин по крові відсутні.

Крім того, на переконання суду апеляційної інстанції, неможливість здавання сечі має бути реальною, зумовленою по-перше, медичними показниками, та неможливість здати сечу у закладі охорони здоров`я має бути підтверджена відповідними доказами, оскільки така неможливість не виникає раптово, а їй передують відповідні обставини.

Між тим також слід врахувати, що особа не позбавлена можливості за власним бажанням надавати докази своєї невинуватості, проте у даному випадку ОСОБА_1 не надав жодного доказу на підтвердження неможливості здати сечу на дослідження. Особа, яка прагне довести свою невинуватість,беззаперечно вчиняє активні дії щодо свого захисту, а не обмежується пасивною поведінкою, залишаючи вирішення зазначеного питання на повноважні органи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що судова практика містить низку відповідних судових рішень, коли особу було звільнено від відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення з підстав проведення неповної процедури огляду особи на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а саме у разі неможливості здати сечу відсутність дослідження іншого біологічного середовища. Суд апеляційної інстанції вважає, що окремі висновки судів першої інстанції з цього приводу можуть створити хибне уявлення у водіїв, яких зобов`язано пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, що повідомлення про неможливість здати сечу є гарантією уникнення відповідальності у справі про адміністративні правопорушення.

Суд апеляційної інстанції дослідивши зміст відеозапису, погоджується із висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не пропонував брати у нього на аналіз інше біологічне середовище, а зазначив про таке бажання лише у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення, безпосередньо після його складання.

Крім того жодного доказу щодо наявності медичних показників у ОСОБА_1 для здавання сечі не надано і суду апеляційної інстанції.

Таким чином, враховуючи наведене вище, доводи апеляційної скарги захисника, що оскаржувана постанова є незаконною, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не було дотримано вимог ст.ст. 9, 245, 251 КУпАП, ст.ст. 8, 62 Конституції України, приписів ст. 6 ЄКПЛ у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, висновок № 618 щодо проходження огляду ОСОБА_1 медичного огляду на стан сп`яніння із формулюванням «не пройшов медичний огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку» не відповідає дійсності, оскільки інше біологічне середовище у ОСОБА_1 лікарем не відбиралося, що прямо передбачено відповідною інструкцією щодо порядку огляду особи на стан сп`яніння,медичний огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведений у порушення вимог ст. 266 КУпАП та є недійсним, не мають під собою підґрунтя, та не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги захисника, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відсутні підстави законної зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , у закладі охорони здоров`я він особисто продув алкотестер, які показав нуль проміле, тобто він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, та не зміг здати сечу, проте наполягав на здаванні іншого біологічного середовища, проте йому було відмовлено, також є неспроможними, спростовуються матеріалами відеозапису, відповідно до якого ОСОБА_1 під час його огляду не наголошував на бажанні здати іншу біологічну речовину, та як наголошено вище, дослідження іншої біологічної речовини не вимагається відповідно до методичних рекомендацій, зазначених вище.

Враховуючи наведене вище постанова суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, вмотивованим та справедливим судовим рішенням.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника Шелудька Андрія Олександровича в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.10.2024р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік - залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.10.2024р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя