Справа № 448/1415/24 Головуючий у 1 інстанції: Гіряк С. І.
Провадження № 33/811/1853/24 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної ОСОБА_1 на постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 22 жовтня 2024 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Призначено ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 ( шістсот п`ять) гривень 60 коп судового збору.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 , 29.07.2024 повторно протягом року близько 15 години 25 хвилин в АДРЕСА_1 , порушила п.3.1.5, 3.1.11. Правил утримання домашніх тварин (собак), затверджених рішенням Шегинівської сільської ради № 17 від 05.02.2024, що проявилось у втечі 8 (восьми) собак із господарства останньої та їх безконтрольному виході поза межі місця їх утримання, внаслідок чого вони намагались покусати гр. ОСОБА_2 , тобто вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 154 КУпАП.

На вказану постанову особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Мостиського районного суду Львівської області від 22 жовтня 2024 року, оскаржувану постанову скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що про складання протоколу про адміністративне правопорушення від 29.07.2024 їй не було відомо.

Також зазначає , що їй не було відомо, що собаки виходили за межі господарства.

Стверджує, що жодної повістки про розгляд справи в суді першої інстанції вона особисто не отримувала.

У судове засідання апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, не з`явилася, клопотань про відкладення розгляду справи від останньої не надходило.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка вказаної особи в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положенням ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ст. 154 КУпАП передбачена відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях, та ті ж самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 558467 від 02 серпня 2024 року, ОСОБА_1 , 29.07.2024 повторно протягом року близько 15 години 25 хвилин в АДРЕСА_1 , порушила п.3.1.5, 3.1.11. Правил утримання домашніх тварин (собак), затверджених рішенням Шегинівської сільської ради № 17 від 05.02.2024, що проявилось у втечі 8 (восьми) собак із господарства останньої та їх безконтрольному виході поза межі місця їх утримання, внаслідок чого вони намагались покусати гр. ОСОБА_2 , тобто вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 154 КУпАП.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, за обставин, наведених в постанові суду, є обґрунтованим та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 02 серпня 2024 серії ВАД № 558467, який є документом, що засвідчує факт неправомірних дій і в силу статті 251 КУпАП вважається належними доказом цього (а.с.4); рапортом помічника чергового ЧЧ ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Вентик І.М. від 29.07.2024 (а.с.5); заявою та письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 29.07.2024 (а.с.6,7); письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_2 від 02.08.2024, з яких вбачається, що гр. ОСОБА_4 систематично допускає факти неналежного утримання собак, які самовільно бігають по вулиці та нападають на сусідів (а.с.6-9); перевіркою правопорушниці ОСОБА_1 по обліках бази «Армор» (а.с. 12); належним чином завіреною постановою адміністративної комісії Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області від 08.11.2023, згідно якої гр. ОСОБА_1 18.08.2023 близько 14:00 години у с.Буців вул. Л.Українки порушила правила тримання собак, що виразилося у вигулі собак загальною кількістю 8 тварин без повідків та намордників, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 154 КУпАП. Згідно даної постанови ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 154 КУпАП (а.с.17-18); Правилами утримання домашніх тварин на території Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, затверджені рішенням Шегинівської сільської ради №17 від 05.02.2024 (а.с 19-27); копією постанови Мостиського районного суду Львівської області від 17.01.2024, з якої вбачається, що гр. ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП (а.с. 34-38); рапортом начальника СВГ ВП Яворівського РВП ГУНП у Львівській області капітана поліції В.Козака від 19.08.2024 (а.с.35).

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП.

Інші посилання апеляційної скарги не спростовують висновків суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, оскільки підтверджуються матеріалами справи, які були досліджені в ході апеляційного розгляду.

Враховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, є безпідставними.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було здобуто, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Мостиського районного суду Львівської області від 22 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 22 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук