ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/392/24 Номер провадження 33/814/1042/24Головуючий у 1-й інстанції Рябченко В. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., за участі адвоката Акрітова П.К., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Акрітова Павла Костянтиновича на постанову судді Шишацького районного суду полтавської області від 29 квітня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Шишацького районного суду Полтавської області від 28 березня 2024 року об`єднано в одне провадження справи про адміністративне правопорушення №551/392/24, №551/393/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Шишацького районного суду Полтавської області від 29 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126 КУпАП, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у межах санкції ч.5 ст.126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень з позбавленням права керування транспортним засобами строком на п`ять років.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 13 березня 2024 року, о 22 годині 06 хвилин, по вулиці Центральна в с. Ковалівка Миргородського району полтавської області, керував транспортним засобом «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами та в стані алкогольного сп`яніння проводився згідно зі згоди водія на місці зупинки за допомогою приладу DRAGER, результат якого склав 0.34 проміле.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.1.(а), п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим кваліфіковані органами Національної поліції за ч.5 ст.126 КУпАП, ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 адвокат Акрітов Павло Костянтинович, подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Шишацького районного суду Полтавської області від 29 квітня 2024 року скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції вважає незаконним, таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з необґрунтованістю, невідповідністю висновків суду фактичними обставинами справи, відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Крім того, посилається на те, що ОСОБА_1 пройшовши огляд на предмет алкогольного сп`яніння на приладі DRAGER 6810 не погодившись з результатами приладу, виявив бажання пройти знову огляд у закладі охорони здоров`я. Попросив робітників поліції виписати направлення в найближчий заклад охорони здоров`я, на що, у порушення вимог ч.3 ст.266 КУпАП та Інструкції отримав відмову від працівників поліції.

Акцентує увагу, що в матеріалах справи відсутнє направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також відсутній доказ пропонування працівників поліції пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

Окрім того, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що ОСОБА_1 не отримав постанову суду від 29 квітня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності від суду, участі у судовому розгляді не приймав у зв`язку з несенням військової служби в зоні бойових дій, а тому просить суд визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, та поновити строки для оскарження відновивши право ОСОБА_1 доступу до правосуддя.

Відповідно до положень ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, адже твердження апелянта підтверджуються матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення адвоката, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 березня 2024 року, о 22 годині 06 хвилин, по вулиці Центральна в с. Ковалівка Миргородського району полтавської області, керував транспортним засобом «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортними засобами та в стані алкогольного сп`яніння проводився згідно зі згоди водія на місці зупинки за допомогою приладу DRAGER, результат якого склав 0.34 проміле.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.1.(а), п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим кваліфіковані органами Національної поліції за ч.5 ст.126 КУпАП, ч.1 ст.130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, суд першої інстанції виходив з того, що вчинення ОСОБА_1 цих правопорушеннь підтверджуються протоколами про адміністративне правопорушення серії ОБ №086355 від 13.03.2024 за ч.5 ст. 126 КУпАП та серії ОБ №086354 від 13.03.2024 року за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1,11), довідкою про вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 протягом терміну, передбаченого ст.39 КУпАП (а.с.5,19), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.13), результатами огляну на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу DRAGER 0.34 проміле (а.с.14), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.15), відеозаписами долученими до матеріалів справи та іншими доказами по справі та іншими доказами по справі.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Пунктом п.2.1 «а» Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.5 ст.126 КУпАП.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП необхідна наявність одночасно двох умов: 1) зафіксований належним чином факт керування транспортним засобом; 2) зафіксований належним чином факт перебування водія цього транспортного засобу в стані сп`яніння або його відмови від проходження відповідного огляду.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.9а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_2 не виконав вимоги п.2.9а ПДР України.

Доводи апелянта про те, що працівниками поліції були порушено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння і як наслідок недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 , суд відхиляє дані доводи виходячи з наступного.

Із долученого відеозапису з бодікамери працівників поліції до матеріалів справи, вбачається, працівниками поліції був зупинений транспортний засіб ВАЗ 2107 д.н.з НОМЕР_1 , зазначивши причину зупинки, а саме порушення ПДР України (неосвітлений номерний знак) (хронологічний відрізок 22:06:40 - триває далі), в ході спілкування працівниками поліції було виявлено, що в останнього відсутні право керування транспортним засобом та було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (хронологічний відрізок 22:07:50 триває далі) в подальшому працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу DRAGER на що ОСОБА_1 погодився. Результат огляду склав 0.34 проміле (хронологічний відрізок 22:14:00), працівниками поліції було роз`яснено ст.63 КУ та 268 КУпАП, однак останній під час складання працівниками поліції протоколів про адміністративне порушення, втік з місця зупинки(хронологічний відрізок 22:21:40).

Щодо інших доводі апеляційної скарги, суд не бере до уваги так як матеріали справи містять докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 , а саме : протоколами про адміністративне правопорушення серії ОБ №086355 від 13.03.2024 за ч.5 ст. 126 КУпАП та серії ОБ №086354 від 13.03.2024 року за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1,11), довідкою про вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 протягом терміну, передбаченого ст.39 КУпАП (а.с.5,19), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.13), результатами огляну на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу DRAGER 0.34 проміле (а.с.14), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.15), відеозаписами долученими до матеріалів справи та іншими доказами по справі та іншими доказами по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Відповідно до завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Акрітова П.К. -задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Акрітова Павла Костянтиновича про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Шишацького районного суду Полтавської області від 29 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Акрітова Павла Костянтиновича залишити без задоволення.

Постанову судді Шишацького районного суду Полтавської області від 29 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин