Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/99/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Драний В. В.
Категорія - 124 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ремез П. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2024 року. м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Ремез П.М., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.01.2024, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, непрацюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.01.2024, ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Зі змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що 27.11.2023 о 08:50 год. на а/д М 10 Львів-Краківець, 35 км + 300 м, водій ОСОБА_1 , керуючи т/з Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_2 , була неуважною, не стежила за дорожньою обстановкою та повертаючи ліворуч не надала перевагу у русі т/з AUDI A6, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку, та який у некерованому стані здійснив зіткнення з т/з Еталон, номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 , який стояв на другорядній дорозі, внаслідок чого транспортні засоби

отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.3 «б» ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 просить її скасувати як незаконну та необґрунтовану, а провадження у справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вказує на те, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Вказує на те, що їй інкримінується порушення п. 2.3 «б» та п. 16.6 ПДР України. Порушення інших пунктів ПДР, працівниками поліції не встановлено, тому такі порушення, навіть якщо вони мали місце, не можуть бути предметом судового розгляду.

Під час судового розгляду суд врахував її пояснення та встановив, що нею не було порушено вимоги п. 16.6 Правил дорожнього руху.

Разом з тим, суд самостійно кваліфікував її дії як порушення п. 16.13 ПДР, що, на її думку, є порушенням принципу неупередженості суду.

Вказує на те, що порушення п. 2.3 «б» ПДР не перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. У постанові суду відсутній доказ, на підставі якого зроблений висновок про її неуважність під час руху.

Вказує на те, що під час руху вона була уважною та стежила за зміною дорожньої обстановки. А у разі дотримання водієм автомобіля Ауді А6 д.н.з. НОМЕР_5 швидкісного режиму в населеному пункті, не привело б до дорожньо-транспортної пригоди. Неконтрольоване послідуюче зіткнення з автобусом вказує на перевищення ним дозволеної швидкості.

Вказує і на те, що встановлено невідповідність схеми ДТП обставинам, викладеним у протоколі № 567498 від 27.11.2023.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляції вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У призначене судове засідання апеляційного суду на 09.00 год. 08.02.2024, ОСОБА_1 та потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не з`явилася, були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи, про причини неприбуття до апеляційного суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від них не надходило, за таких обставин апеляційний суд, враховуючи вимоги ст. 268 КУпАП, вважає за можливе розглянути у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.01.2024 у їх відсутності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне

зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як передбачено положеннями частин 7 та 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За змістом ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Посадовою особою, що складає протокол про адміністративне правопорушення, ставиться у провину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, про що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії, і лише за ті, що зазначені у протоколі.

Відповідальність, яка передбачена ст. 124 КУпАП, настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Умовою для настання адміністративної відповідальності за вказаною статтею є наявність причинного зв`язку між порушенням водієм транспортного засобу правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

У порядку ст. 294 КУпАП, переглядаючи дану справу в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи та суперечить наявним в матеріалах справи доказам, внаслідок чого судом першої інстанції прийнято рішення без належного з`ясування всіх обставин справи та обґрунтування своїх висновків.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 567498, ОСОБА_1 у провину ставилось те, що вона 27.11.2023 о 08:50 год. на а/д М 10 Львів-Краківець, 35 км + 300 м, керуючи т/з Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_2 , була неуважною, не стежила за дорожньою обстановкою та повертаючи ліворуч не надала перевагу у русі т/з AUDI A6, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку, та який у некерованому стані здійснив зіткнення з т/з Еталон, номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 , який стояв на другорядній дорозі, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.3 «б» та 16.6 ПДР України. (а.с.1)

Згідно схеми місця ДТП, підписаної всіма її учасниками даної пригоди, вона сталася на нерегульованому перехресті. (а.с.2)

Апеляційний суд звертає увагу на те, що складена працівниками патрульної поліції схема місця ДТП, містить графічно зображені та зафіксовані обєкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена привязка обєктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), на зворотному боці схеми зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження. Ставити під сумнів достовірність зазначених в ній даних підстав у суду немає.

Разом з тим, згідно пункту 16.6 ПДР України, який ставиться у провину ОСОБА_1 вбачається, що повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобовязаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Тобто, вказаний пункт врегульовує порядок проїзду водія транспортного засобу на регульованих перехрестях.

За вказаних обставин, посилання працівника поліції у протоколі, що водієм ОСОБА_1 не дотримано порядку проїзду на регульованому перехресті є безпідставним, оскільки місцем вчинення ДТП є нерегульоване перехрестя, з огляду на наявність знаку 2.1 ПДР України, «надати дорогу».

Отже, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено пункт Правил дорожнього руху, який не відповідає суті адміністративного

правопорушення, яке ставиться у провину водію ОСОБА_1 та за вчинення якого настає адміністративна відповідальність, передбачена ст. 124 КУпАП.

За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 567498 працівником поліції допущено істотне порушення, оскільки неправильно зазначено пункт Правил дорожнього руху, за порушення якого настає відповідальність, передбачена ст. 124 КУпАП, а відтак вказаний протокол не відповідає приписам ст. 256 КУпАП.

Статтею 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Розглядаючи дану справу по суті районний суд у своїй постанові від 15.01.2024 правильно дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 не вбачається порушення саме п. 16.6 ПДР України, оскільки він дійсно врегульовує порядок проїзду регульованих перехресть, однак вказана ДТП сталася на нерегульованому перехресті. Водночас, суд першої інстанції вказав у своїй постанові і на те, що порядок проїзду нерегульованих перехресть врегульовує саме п. 16.13 ПДР України, однак не вказав на те, що порушення вказаного пункту ПДР України згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії ААД № 567498 від 27.11.2023 у провину водію ОСОБА_1 не ставилось. (а.с.1,21)

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, вийшов за межі фактичних обставин справи, оскільки фактично визнав останню винуватою у порушенні вимог п. 16.13 Правил дорожнього руху України, порушення якого згідно протоколу про адміністративне правопорушення у провину ОСОБА_1 не ставилося особою, уповноваженою на складання протоколу.

Також, неможливо притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння вказаного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і через порушення нею вимог п. 2.3 «б» ПДР України, яке за даним протоколом ставилось їй у провину, оскільки вказана вимога ПДР є загальною нормою, яка вказує лише на те, як зобов`язаний діяти водій для забезпечення безпеки дорожнього руху, проте порушення вказаної вимоги ПДР не перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням даного ДТП.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції стосовно ОСОБА_1 має бути безумовно скасованою, оскільки прийнята з порушенням вимог КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу і на те, що місцевий суд, розглядаючи справу про вчинення адміністративного правопорушення, не в праві вийти за межі тих фактичних обставин, які були встановлені протоколом про вчинення адміністративного правопорушення. Якщо викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушенн я не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист особи та принципу рівності сторін процесу.

Протокол про адміністративне правопорушення по суті є обвинувальним актом на основі якого, в сукупності з іншими доказами, встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений з істотними порушеннями норм КУпАП, які, з огляду на обмежені процесуальні повноваження суду та обов`язку збирати докази саме особами, уповноваженими на складання протоколів, не можуть бути усунуті під час судового розгляду, вказаний протокол не може бути допустимим доказом по справі, що тягне за собою неможливість правильного вирішення справи на його основі.

На підставі вищевикладеного вважаю, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості правопорушника повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює у даному випадку винесення постанови про визнання правопорушника винним.

Згідно п. 1 ст.247КУпАП провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративне правопорушення, відсутні склад і подія адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, дані що відображенні у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 567498 від 27.11.2023 не можуть бути покладені в основу судового рішення, а відтак вказане є підставою для закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу особи, щодо якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 необхідно задовольнити, а постанову Ленінського районного суду м. Кіровоградавід 15.01.2024 про визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 ч. 8 п. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, щодо якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 - задовольнити, а постанову Ленінського районного суду м. Кіровоградавід 15.01.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП скасувати та закрити провадження по даній справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Ремез П.М.