1Справа № 319/326/19 3-в/335/56/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

20 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Воробйов А.В., розглянувши подання начальника Пологівського районного сектору №2 філії Державної установи « Центр пробації» в Запорізькій області Олени ПАВЛЮК про вирішення питання пов`язаного з подальшим виконанням постанови суду про накладення адміністративного стягнення, призначеного постановою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 02.04.2019 у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, яка проживає (згідно постанови ) за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло подання начальника Пологівського районного сектору №2 філії Державної установи « Центр пробації» в Запорізькій області Олени ПАВЛЮК про вирішення питання пов`язаного з подальшим виконанням постанови суду про накладення адміністративного стягнення, призначеного постановою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 02.04.2019 у відношенні ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання зазначає, що постановою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 02.04.2019 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винною у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді 240 годин суспільно корисних робіт.

13.04.2019 року постанова суду надійшла на виконання до Більмацького районного сектору (Пологівський районний сектор №2 філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області). З умовами відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт ОСОБА_1 ознайомлена, отримала направлення, однак до відпрацювання не приступила. 20.11.2019 складено протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст.183-2 КУпАП.

Вироком Куйбишевського районного суду Запорізької області від 19.10.2020 ОСОБА_1 засуджена за ст. 389-2 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Оскільки ОСОБА_1 жодного разу не з`явилася до органу пробації, ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 30.03.2021 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_1 для відбування покарання з випробуванням призначеного вироком Куйбишевського районного суду Запорізької області від 19.10.2020 у вигляді 1 року позбавлення волі.

Згідно інформації, наданої в телефонному режимі донькою ОСОБА_1 05.09.2024, остання після звільнення з виправної установи прибула до м. Запоріжжя. Зареєструвалася як внутрішньо переміщена особа та влітку 2022 року повернулася до місця свого проживання в с. Смирнове Пологівського району Запорізької області, яке на сьогодні перебуває в тимчасовій окупації військовими рф. Заборгованість згідно виконавчого листа на утримання неповнолітніх дітей не сплатила. Зі слів доньки має намір залишатися за місцем реєстрації.

ОСОБА_1 на сьогодні перебуває за місцем фактичного проживання в с. Смирнове Пологівського району Запорізької області, яке перебуває в тимчасовій окупації.

На сьогодні звязок з порушницею не встановлено. Відповідно до інформації Міністерства соціальної політики України ОСОБА_1 перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб.

Про призов на військову службу за призовом під час мобілізації районними територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки інформація відсутня.

У Запорізькій обласній військовій адміністрації відсутня інформація про реєстрацію ОСОБА_1 через фільтраційні пункти м. Запоріжжя, які прибули з тимчасово окупованої території.

На обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб по м. Запоріжжя ОСОБА_1 перебуває.

Станом на 05.09.2024 відповідь на запит щодо перевірки наявності актового запису про смерть ОСОБА_1 не надходила.

Надати суду особову справу порушниці ОСОБА_1 не мають можливості, оскільки всі особові справи залишились на тимчасово окупованій території, доступу до них працівник відділу не мають, оскільки виїхав з окупованої території та на час зміни місця перебування у період воєнного стану, закріплений за Дніпровським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області для продовження виконання посадових обов`язків.

Невідбута частина стягнення складає 240 годин суспільно корисних робіт.

З часу набуття законної сили постановою суду про призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді 240 годин суспільно корисних робіт минуло більше ніж два роки, тому необхідно застосувати щодо неї подібні правовідносини, які передбачені у п.1 ч.1 ст. 80 КК України, і звільнити від відбування даного адміністративного стягнення на підставі закінчення строку давності виконання, взявши до уваги неможливість виконання цієї постанови за даних обставин.

Враховуючи вищезазначене, на підставі ст. 304 КУпАП, п.п.13.13, 13.14 Наказу Міністерства юстиції від 19.03.2013 року «Про затвердження Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, просить вирішити питання щодо подальшого виконання постанови Куйбишевського районного суду від 02.04.2019 відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання представник органу пробації не з`явилася, подала заяву про розгляд подання у її відсутність, подання підтримує та просить його задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про час та день судового засідання сповіщалася завчасно, причину неявки суду не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Відповідно до ст. 302 КУпАП за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 статті 247 цього Кодексу, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.

Згідно зі ст. 303 КУпАП не підлягають виконанню постанови про накладення адміністративного стягнення, якщо їх не звернуто до виконання протягом 3 місяців з дня винесення.

Стаття 80 КК України (за аналогією) передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Особа, на яку накладено адміністративне стягнення певного виду не може перебувати в потенційному очікуванні виконання фактично покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і правопорушником адміністративні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання постанови про накладення стягнення.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного стягнення зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, на яку накладено певний вид стягнення, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не виконувалась, збігу строку давності її виконання та факту ухилення правопорушником ОСОБА_1 від її виконання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до положень ч.3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Судом встановлено, що згідно постанови судді Куйбишевського районного суду Запорізької області від 02.04.2019 року, ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді 240 годин суспільно корисних робіт. Вказана постанова суду набрала законної сили та 13.04.2019 прийнята до виконання. ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді 240 годин суспільно корисних робіт не відбула.

Вироком Куйбишевського районного суду Запорізької області від 19.10.2020 ОСОБА_1 засуджена за ст. 389-2 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Оскільки ОСОБА_1 не з`являлася до органу пробації, ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 30.03.2021 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_1 для відбування покарання з випробуванням призначеного вироком Куйбишевського районного суду Запорізької області від 19.10.2020 у вигляді 1 року позбавлення волі.

З 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України належне виконання вироків та постанов суду Пологівським районним сектором №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області не є можливим.

Згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами) «Про перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» територія підпорядкування Пологівського районного сектору №2 Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області входять до переліку територій, що перебувають в тимчасовій окупації.

Відповідно до інформації Міністерства соціальної політики України ОСОБА_1 перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб, що підтверджується листом від 16.05.2024 №12289/0/2-24/3.

Відомості про призов на військову службу за призовом під час мобілізації районними територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки інформація відсутні, що підтверджується листом від 27.05.2024 № 3746.

Згідно листа Запорізької обласної військової адміністрації від 20.05.2024 № 06451/08-48 інформація про реєстрацію ОСОБА_1 через фільтраційні пункти м. Запоріжжя, які прибули з тимчасово окупованої території відсутня, оскільки з 19.12.2022 року перетин пунктів пропуску для в`їзду з тимчасово окупованої території Запорізької області на підконтрольну територію України та зворотному напрямку через комендатуру не здійснюється.

На обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб по м. Запоріжжя ОСОБА_1 перебуває з 18.05.2022 року, адреса АДРЕСА_2 , що підтверджується листом Міністерства соціальної політики України від 16.05.2024 № 12289/2-24/3

Станом на 05.09.2024 відповідь на запит щодо перевірки наявності актового запису про смерть ОСОБА_1 не надходила.

Особова справа порушника ОСОБА_1 суду не надана, оскільки остання залишилась на тимчасово окупованій території, доступу до таких справ працівник відділу не має, оскільки виїхав з окупованої території та на час зміни місця перебування у період воєнного стану, закріплений за Дніпровським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області для продовження виконання посадових обов`язків.

Невідбута частина стягнення складає 240 годин суспільно корисних робіт.

Таким чином, постанова про накладення на громадянку ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді 240 годин суспільно корисних робіт залишається не виконаною.

Проте, судом встановлено, що матеріали справи не містять відомостей про виклики порушника за адресою фактичного проживання як внутрішньо переміщеної особи, або відсутністю її за адресою проживання.

Таким чином, органом пробації місце перебування порушника не встановлено, відомостей про отримання нею викликів до відповідного сектору пробації суду не надано.

Зазначені обставини вимагають додаткового встановлення того, що поведінка порушника може свідчити про ухилення її від відбування адміністративного стягнення.

Відповіді щодо перевірки наявності актового запису про смерть ОСОБА_1 представником органу пробації до матеріалів справи не долучено.

Відповідно до ст. 31-1 КУпАП, суспільно корисні роботи полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, оплачуваних робіт, вид яких та перелік об`єктів, на яких порушники повинні виконувати ці роботи, визначає відповідний орган місцевого самоврядування. Суспільно корисні роботи призначаються районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею) на строк від ста двадцяти до трьохсот шістдесяти годин і виконуються не більше восьми годин, а неповнолітніми - не більше двох годин на день. Суспільно корисні роботи не призначаються особам, визнаним інвалідами I або II групи, вагітним жінкам, жінкам, старше 55 років та чоловікам, старше 60 років.

Як передбачено ст. 325-1 КУпАП, постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт надсилається на виконання органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, не пізніше дня, наступного за днем набрання постановою законної сили. Виконання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт здійснюється шляхом залучення порушників до суспільно корисної праці, вид якої визначається відповідним органом місцевого самоврядування. За виконання суспільно корисних робіт порушнику нараховується плата за виконану ним роботу. Оплата праці здійснюється погодинно за фактично відпрацьований час у розмірі не меншому, ніж встановлений законом мінімальний розмір оплати праці.

За загальним правилом, передбаченим ст. 304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Порядок виконання постанов про накладення адміністративних стягнень, передбачений розділом V КУпАП.

Зокрема, під час виконання постанови про накладення адміністративного стягнення орган (посадова особа), який виніс постанову мають право за наявності правових підстав відстрочити виконання постанови про накладення адміністративного стягнення (ст. 301), припинити виконання постанови про накладення адміністративного стягнення (ст. 302), застосувати давність виконання постанови про накладення адміністративного стягнення (ст. 303).

Як зазначалося, то ст. 302 КУпАП визначено лише три підстави для припинення виконання постанов про накладення адміністративних стягнень, а саме видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Однак, визначений у ч. 1 ст. 303 КУпАП строк давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень є загальним і не залежить від виду стягнення, яке було призначено правопорушнику. Сутність строку давності виконання відповідних постанов полягає в тому, що він є граничним періодом у часі, протягом якого мають бути вчинені всі необхідні дії, спрямовані на виконання стягнення.

Перебіг строку давності постанови суду розпочинається від моменту звернення її до виконання. Постанова вважається звернутою до виконання, коли орган, який її виніс, вручає або надсилає її копію відповідній особі або надсилає органу, уповноваженому безпосередньо її виконувати. Таким чином, своєчасне направлення постанови для виконання (не більш ніж через три місяці з дня її винесення) визнається єдиним юридичним фактом, що має значення для встановлення, чи підлягає вона виконанню, незалежно від того, чи розпочато безпосереднє (реальне) виконання цієї постанови.

Відповідно до статті 325-4 КУпАП у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. У разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом.

Згідно матеріалів справи, постанова суду щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, своєчасно була звернута до виконання, та вироком Куйбишевського районного суду Запорізької області від 19.10.2020 року була засуджена за ст.389-2 КК України.

Згідно п. 11.1 Порядку виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт покладається на уповноважений орган з питань пробації. Постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт надсилається на виконання органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, не пізніше дня, наступного за днем набрання постановою законної сили ( ч. 1 ст. 325-1 КУпАП).

Відповідно до розділу ХІІІ «Умови виконання постанов суду про застосування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт» Наказу Міністерства юстиції № 474/5 від 19.03.2013 «Про затвердження Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт», Порядку підставою для виконання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт є постанова суду, яка набрала законної сили (п.13.1). Протягом десяти робочих днів з дня отримання постанови суду порушник повинен приступити до відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, крім випадків, коли цьому перешкоджають поважні причини (хвороба, відрядження, неотримання виклику тощо) (п. 13.3). У триденний строк уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду, який виніс постанову, повідомлення про прийняття постанови суду до виконання (п.13.5). Після отримання постанови суду порушнику надсилається виклик до уповноваженого органу з питань пробації (п.13.9). Якщо у призначений день порушник не з`явився за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, на наступний день уповноважений орган з питань пробації надсилає повторний виклик. Якщо порушник не з`явився до уповноваженого органу з питань пробації після двох викликів, уповноважений орган з питань пробації надсилає запит до відповідного органу реєстрації, органу державної виконавчої служби, органу поліції з метою з`ясування факту проживання (перебування) порушника за вказаним у постанові суду місцем проживання (п. 13.10). Якщо після перевірки за місцем проживання порушника встановлено, що він за цим місцем не проживає, місцеперебування його невідоме або наявні підстави, що унеможливлюють виконання постанови суду, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду, який виніс постанову, подання щодо вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови (п.13.13).

Зі змісту подання представника органу пробації вбачається, що остання просить застосувати аналогію закону і поширити норми статті 80 КК України, які регулюють порядок звільнення особи від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на даний правовий випадок та відповідно звільнити ОСОБА_1 , на цій підставі від відбування стягнення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У цій конституційній нормі відображений принцип законності, який свою подальшу деталізацію знаходить у положеннях статей другої та сьомої КУпАП.

Зокрема, відповідно до ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

А згідно ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з тим, положення КУпАП містять самостійні підстави припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, закріплені у пунктах 5, 6 і 9 статті 247 КУпАП (видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження у справі).

Таким чином, суд вважає, що перед тим як порушувати питання щодо можливості застосування положень ст. 80 КК України (аналогію закону) необхідно вирішити питання про відсутність підстав, з якими закон пов`язує припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у даному випадку згідно приписів КУпАП.

Натомість, на час звернення до суду з зазначеним клопотанням представником пробації не долучені всі необхідні матеріали, які б свідчили про неможливість вирішення питання щодо подальшого виконання постанови суду, зокрема на підставі п. 9 ст. 247 КУпАП (стаття 302 КУпАП).

Окремо суд звертає увагу також і на те, що норми КПК України можуть бути застосовані до провадження у справі про адміністративне правопорушення за аналогією, якщо нормами КУпАП не врегульовано процесуальні правовідносини, що ж стосується норм КК України, то такі не підлягають застосуванню за аналогією з іншими галузями права, що чітко передбачено ч.4 ст.3 КК України.

За таких обставин суд вважає подання передчасним, а тому не вбачає підстав для його задоволення.

Керуючись ст. ст. 283-284, 294, 302, 304, 305, 325-1, 325-2, 325-3, 325-4 КУпАП суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання начальника Пологівського районного сектору №2 філії Державної установи « Центр пробації» в Запорізькій області Олени ПАВЛЮК про вирішення питання пов`язаного з подальшим виконанням постанови Куйбишевського районного суду Запорізької області від 02.04.2019 про накладення адміністративного стягнення у вигляді виконання 240 годин суспільно корисних робіт відносно ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя А.В.Воробйов