Провадження № 3/127/9854/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2024м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Тишківський С.Л., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

17.12.2024 о 02.05 год. по вул. Ватутіна, 137 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIA SORENTO, д.н. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Крім того, суд враховує, що про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про отримання повістки у формі смс-повідомлення.

Вирішуючи питання щодо можливості здійснення судового розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає за доцільне зауважити таке.

З наданих суду матеріалів випливає, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу про те, що щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 130 КУпАП, складення якого порушник не став чекати та самовільно залишив місце події. ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, проте в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відомості про неможливість з`явитись у судове засідання з поважних причин суу надані не були. Тому право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на справедливий суд, яке гарантоване ст. 6 Конвенції, є забезпеченим, проте означеним правом особа не скористалась.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини у справі (далі ЄСПЛ) «Пономарьов проти України», сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, у постанові від 28.10.2021 (справа № 11-250сап21) Верховний Суд (далі ВС) зауважив, що частиною другою статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) визначено, що участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за статтею 130 КпАП, не є обов`язковою.

В зв`язку з цим суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

З диспозиції статті 130 КУпАП випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною третьою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за дії, що передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності в діянні ОСОБА_1 складу зазначеного вище правопорушення, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Суд вважає за доцільне зауважити, що пунктом 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі Інструкція) визначені ознаки алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Такими ознаками, як слідує з наведеної Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП підтверджується сукупністю досліджених судом доказів: Протоколом у справі про адміністративне правопорушення серії ААД № 626730; відеозаписами, долученими до протоколу; письмовим направленням водія до проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння від 17.12.2024; довідкою старшого інспектора ВАП про факти притягнення ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП; копіями постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2024 у справі № 127/15141/24, постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2024 у справі № 127/15143/24, постанови Підволочиського районного суду Тернопольської області від 08.07.2024 у справі № 604/986/24.

Також , згідно з рапортом працівника поліції Регуша В. встановлено, що під час несення служби на вул. Соборна, 1 у м. Вінниці за порушення комендантської години був зупинений транспортний засіб «KIA» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. В ході спілкування у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився. Крім того, було встановлено, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами. На водія складено протоколи за ч. 3 ст. 130 КУпАП та за ст. 126 КУпАП.

З відеозаписів, долучених до протоколу чітко вбачається: факт керування ОСОБА_1 автомобілем; факт, що під час спілкування, працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку; факт категоричної неодноразової відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання щодо правової кваліфікації діяння ОСОБА_1 , суд враховує, що згідно з наданими суду копіями судових рішень ,останній неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності. Зокрема, з наданих суду копій постанов суду випливає, що ОСОБА_1 притягнутий судом 28.05.2024 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, притягнутий судом 28.05.2024 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, притягнутий судом 08.07.2024 за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Правопорушення, яке є предметом судового дослідження, ОСОБА_1 було вчинене 17.12.2024, тобто після накладення на нього відповідних адміністративних стягнень за частиною другою та третьою статті 130 КУпАП і до спливу строку погашення адміністративного стягнення згідно з наведеними судовими рішеннями. Отже, суд вважає, що діяння ОСОБА_1 за зазначеним фактом охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 130 КпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення правопорушення особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та попередження вчинення нею нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд враховує таке.

Згідно з наданими суду матеріалами був підтверджений факт притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою та третьою статті 130 та частиною п`ятою статті 126 КУпАП. Однак факт притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2,3 статті 130 КпАП не може бути врахований судом в якості обставини, що обтяжує відповідальність останнього, оскільки є кваліфікуючою ознакою вчиненого ним діяння. Не були встановлені в судовому засіданні й обставини, що пом`якшують його відповідальність. Разом з тим, санкцією закону про адміністративну відповідальність безальтернативно вставлені такі види стягнення як штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Суд вважає за доцільне задля досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної у статті 23 КУпАП, застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для застосування до ОСОБА_1 додаткового стягнення, передбаченого санкцією закону про адміністративну відповідальність, у виді конфіскації керованого транспортного засобу, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 41 Конституції України, конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 354 ЦК України, до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст. 29 КУпАП, конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

Як видно із змісту означених правових норм, конфіскація як санкція за вчинене правопорушення може бути застосована судом до правопорушника, який є власником майна, що підлягає конфіскації. Тому не можна накладати це стягнення на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

З наданих суду матеріалів справи не вбачається, кому саме належить керований ОСОБА_1 транспортний засіб, тому правові підстави для застосування додатково стягнення у виді конфіскації керованого ним автомобіля, на переконання суду, відсутні.

Вирішуючи питання щодо обсягу застосованого стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, суд враховує таке.

Відповідно до частини 2 статті 30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Згідно з частиною 3 статті 30 КУпАП у разі, якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2024 року у справі № 127/15143/24, якою ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами на строк три роки, набула законної сили 08.06.2024 року. Станом на 26.12.2024 року невідбута частина стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом за цією Постановою становить 2 роки 5 місяців 13 днів.

Згідно зі статтею 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ч.3 ст. 130, статтями 9-12, 23, 30, 33-35, 36, 40-1, 221, 276, 280, 283, 284, КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушеннята накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років.

На підставі частини 3 статті 30 Кодексу України про адміністративні правопорушення до застосованого стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами приєднати невідбуту ОСОБА_1 частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, застосовану до нього постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2024 року у справі № 127/15143/24, та визначити ОСОБА_1 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 12 (дванадцять) років 5 (п`ять) місяців 13 (тринадцять) днів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: