Справа № 711/9746/24
Номер провадження 3/711/2976/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року м.Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м.Черкаси Олійник В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера ІІІ групи інвалідність, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній,

до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси знаходяться адміністративні матеріали, які надійшли з Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 026657, 09.11.2024 близько 08 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , в коридорі спільного користування ОСОБА_1 вдарив ногою у тулуб ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок і спокій громадян, чим вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.173 КУпАП.

Особа стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що він дійсно проживає в гуртожитку в кім. АДРЕСА_3 . В сусідній кімнаті проживає ОСОБА_3 . Між ним та матір`ю ОСОБА_3 , яка є головою ОСББ їх будинку, існують давні не приязні стосунки. А тому її син ОСОБА_3 , який є його сусідом по кімнатам, постійно чіпляється до нього і при нагоді оговорює його. Щодо подій, які вказані в протоколі про адміністративне праворушення, зазначив, що 09.11.2024 близько 08.00 год. він взагалі був відсутнім за місцем проживання, тому не міг вчинити дій зазначених в протоколі. Будь-яких свідків в протоколі не вказано, так як їх просто не було, оскільки не було самої події. Крім того, просить суд звернути увагу на той факт, що в протоколі вказано, що подія мала місце 09.11.2024, а в поліцію ОСОБА_3 звернувся лише 30.11.2024, що свідчить його пояснення. Вважає, що останній просто оговорює його. Крім того, вважає, що матеріали справи взагалі не містять будь-яких доказів вчинення ним правопорушення. Просить суд врахувати викладені обставини, прийняти до уваги, що він раніше ніколи не притягувався до адміністративної відповідальності, що свідчить про його порядність, та той факт, що матеріали справи, окрім пояснень самого ОСОБА_3 не містять будь-яких доказів, які б свідчили, про його винуватість, тому просить суд провадження стосовно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, дослідивши письмові матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

Відповідно до ст.ст.252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно диспозиції ст.173 КУпАП - дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян (формальний склад).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 22.09.2005 р. №2899-ІУ, визначено поняття громадського місця, яким є частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Тобто, однією з ключових умов для настання відповідальності за ст.173 КУпАП, об`єктивною ознакою - є нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії саме в громадському місці. Наявність інших осіб, які були безпосередніми свідками такої поведінки винної особи і які при цьому зазнали певного впливу чи незручностей, порушення їх спокою.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього. Елементом суб`єктивної сторони дрібного хуліганства є також мотив задоволення індивідуальних потреб, самоствердження шляхом ігнорування гідності інших людей.

Тобто дрібне хуліганство відноситься до правопорушень, які посягають на суспільний порядок.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 026657 ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП, а саме: за вчинення дрібного хуліганство, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив обставини зазначені в протоколі про адміністративне праворушення. Крім того, в ході розгляду справи встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 існують неприязні стосунки, які носять особистий характер.

На підтвердження вини ОСОБА_1 працівниками поліції до матеріалів справи долучено диск, при відкритті якого встановлено, що він порожній. Тобто на ньому відсутні будь-які підтвердження обставин зазначених в протоколі про адміністративне праворушення, а тому, даний сумнів тлумачиться на користь ОСОБА_1 .

Крім того, суд бере до уваги, що в протоколі про адміністративне правопорушення в графі свідки, не зазначено жодної особи, яка б перебувала на місці події та не була їх очевидцем.

Матеріали справи містять копію пояснень ОСОБА_3 від 30.11.2024, які не завірені належним чином, а тому не можуть бути прийняті судом, як належний доказ.

Інших доказів суду не надано.

Отже, повертаючись до обставин даної справи, Суд звертає увагу на те, що ст.173 КУпАП, передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, що в даному випадку інкримінується ОСОБА_1 .

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 нецензурно висловлювався в громадському місці чи образливо чіплявся до громадян, чим вчинив дрібне хуліганство, на підтвердження чого, суду було надано протокол про адміністративне правопорушення.

В даній ситуації на думку Суду в матеріалах справи не знайшлося підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив дії зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення по відношенню ОСОБА_3 , оскільки даний факт підтверджує лише сам ОСОБА_3 в своїх поясненнях від 30.11.2024, в яких вказує поді які відбувалися 09.11.2024, тобто через тривалий час, а саме три тижні, а враховуючи неприязні стосунки, які склалися між ними, суд критично оцінює пояснення останнього.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги Суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого статті 173 КУпАП.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Об`єктивною складовою адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП є саме дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, оскільки в ході судового розгляду суду не надано достатніх та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 вищевказаних порушень, а тому відсутня складова вищезазначеного правопорушення.

Згідно з п.1ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суддя вважає, що відсутні докази на підтвердження складу адміністративного правопорушення, передбаченого статті 173 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.173, 247, 254, 256, 279, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173 КпАП України - закрити за відсутністю в її діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В. М. Олійник