П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2024 року м. Київ

Справа № 761/31168/24

Провадження: № 33/824/5221/2024

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Невідома Т. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвокатаАвдєєва Бориса Миколайовича

на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2024 року, винесену під головуванням судді Сидорова Є. В.,

про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 161-1 КУпАП,

у с т а н о в и л а:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 581291 від 12 серпня 2024 року, ОСОБА_1 12 серпня 2024 року о 14 годині 30 хвилин по АДРЕСА_2 здійснював роздрібну торгівлю пальним,, бензином А-95, без наявності державної реєстрації та документів дозвільного характеру, чим порушив порядок торгівлі пальним.

Постановою Шевченківського районного суду м Києва від 11 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинено адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 161-1 КУпАП, і застосувано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Стягнутоз ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп.

Бензин А-95 - 10 літріввилучений відповідно до протоколу виявлення, огляду та вилучення від 12.08.2024 року та конфісковано.

Не погодившись із таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Авдєєв Б. М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 здійснював продаж пального. Окрім того, вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення не розкрита об`єктивна сторона правопорушення, а саме відсутнє посилання на норму чинного законодавства, яка передбачає необхідність державної реєстрації та дозвільних документів для даного виду діяльності.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Авдєєв Б. М. просив апеляційну скаргу задовольнити та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу правопорушення у діях ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення адвоката Авдєєва Б. М., дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, доходжу висновку про задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 164 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд недостатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні в ній письмові докази та дійшов хибного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.161-1КУпАП.

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП який є підставою для подальшого провадження у справі, після його складання особа вважається притягнутою до адміністративної відповідальності. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписамст.256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище фактично є обвинуваченням.

При цьому, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов'язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд, згідно загальних засад судочинства.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Згідно з диспозицією ч.1 ст.161-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі оптової або роздрібної торгівлі пальним без державної реєстрації суб`єктом господарювання або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання, передбачено законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Таким чином, об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у діяльності, що містить ознаки господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161-1 КУпАП України, є будь-яка особа, яка порушила порядок торгівлі пальним.

Як убачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 581291 від 12 серпня 2024 рокубуло складено відносно ОСОБА_1 .

Однак, згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , який працює Головним державним інспектором ГУ ДПС у м. Києві та був направлений на проведення перевірки 12 серпня 2024 року, розрахунок та відпуск пального здійснював громадянин ОСОБА_3 (а. с. 40).

ОСОБА_1 в свої письмових поясненнях також вказав, що він неофіційно працює на заправній станції. 12 серпня 2024 року близько 11 годині йому необхідно було відлучитись до лікарні, у зв`язку з чим він попросив свого знайомого ОСОБА_4 підмінити його. В подальшому, коли він, ОСОБА_1 , повернувся на АЗС, побачив працівників податкової, ОСОБА_4 на місці не було. Він зателефонував ОСОБА_5 , який повідомив йому, що на АЗС прийшла перевірка, а він злякався і втік (а. с. 13).

Відповідно до довідки від 15 серпня 2024 року, яка складена ДОП Шевченківського УП ГУ Національної поліції у м. Києві капітаном поліції Олександром Мірзоєвим, на момент здійснення перевірки ОСОБА_1 не був присутній на території АЗС, а розрахунок та відпуск пального здійснював ОСОБА_3 (а. с. 15).

Ураховуючи вище викладені обставини, ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161-1 КУпАП.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними. Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування (див. рішення ЕСПЛ від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series Aзаява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), тож, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Статтею 62 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися та припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд доходить висновку, що постановуШевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2024 року неможливо визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, у зв`язку із недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, а саме із підстав, передбачених п.1 ч.1ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 284, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Авдєєва Бориса Миколайовича задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2024 року, якою визнано винною ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161-1 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т. О. Невідома