ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/104/24 Справа № 216/3964/23 Суддя у 1-й інстанції - ЧИРСЬКИЙ Г. М. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м.Кривий Ріг

30.01.2024р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Скоробагатька В.Ю. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.11.2023р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік

за участю захисника Скоробагатька В.Ю.

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Скоробагатьком В.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі:

- не погоджується з оскаржуваною постановою, вважає її такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, винуватість особи, не підтверджена доказами, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, тому постанова суду підлягає скасуванню;

- зазначає, що на диску із відеозаписом відсутній цифровий підпис особи, яка є його автором, відсутній оригінал відеозапису, та не містить відомостей про пристрій, за допомогою якого його виготовлено, а тому відеозапис, долучений до матеріалів справи є неналежним доказом;

- матеріали справи не містять відомостей про підстави зупинки транспортного засобу відповідно до вимог ЗУ «Про національну поліцію», тому подальші дії працівників поліції не ґрунтуються на вимогах закону, при спілкуванні працівники поліції вели себе некоректно, займали сторону обвинувачення, вели бесіду зверхньо, чим виявляли неповагу до ОСОБА_1 чим викликали у нього недовіру до представників виконавчої влади;

- вважає, що докази у справі про адміністративне правопорушення є неналежними та недопустимими доказами, а тому відсутнє підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, захисником заявлено клопотання про безпосередню участь у судовому ОСОБА_1 , який за повідомленням захисника не отримував СМС- повідомлення про дату, час та місце судового розгляду.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника про відкладення судового розгляду для того, щоб ОСОБА_1 міг прийняти участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції за таких підстав.

По-перше, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, у ньому відсутній будь-який документ із зазначенням мобільного телефону ОСОБА_1 , ані договір про надання правової допомоги, ані апеляційна скарга, засобу зв`язку ОСОБА_1 не містить, а отже надіслання СМС- повідомлення ОСОБА_1 є неможливим з об`єктивних причин.

По-друге, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, то суд першої інстанції, для забезпечення особистої участі ОСОБА_1 в судовому засіданні тричі направляв ОСОБА_1 виклик рекомендованим поштовим відправленням за місцем його мешкання, проте всі поштові відправлення повернуті суду з причин закінчення терміну зберігання, та відсутності адресата (а.с. 11-12, 21-22, 37-38), тобто, повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності засобом поштового відправлення також було безрезультатним. Також судом першої інстанції розміщувалося Інтернет-оголошення на сайті суду із зазначенням особи, яка викликається місця, дати та часу розгляду справи (а.с. 42)

По-третє, відповідно до матеріалів справи вбачається, що 27.07.2023р. ОСОБА_1 особисто отримав повістку про виклик до суду на 23.08.2023р. для участі у судовому засіданні (а.с. 10), майже через місяць, а саме 22.08.2023р. уклав договір про надання правової допомоги із захисником, який 22.08.2023р. подав клопотання до суду першої інстанції про відкладення судового розгляду для ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 14-16), всього таких захисником подано п`ять клопотань про відкладення судового розгляду (два з яких через перебування на лікарняному), останнє клопотання про відкладення розгляду справи подано 13.11.2023р., тобто в день винесення оскаржуваної постанови, враховуючи, що повідомлення про розгляд справи захисником отримано 23.10.2023р., тобто за три тижні до розгляду справи (а.с. 44).

По-четверте, у рішенні ЄСПЛ «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, така ж правова позиція висловлена і в рішеннях у справі "Олександр Шевченко проти України" та "Трух проти України", тобто належним чином користуватися наданими процесуальними правами і обов`язками.

Крім того, у призначені судом апеляційної інстанції дати розгляду справи ОСОБА_1 жодного разу не з`явився.

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 належним чином своїми правами та обов`язками особи, безпосередньо задіяної у відомому їй провадженні, не користувався, та вважає можливим справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника розглянути за відсутності ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції заслухавши доводи захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, та прохав її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення за таких підстав.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 06.06.2023 року о 20:19год., по вул. Лермонтова, 16 у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, керував транспортним засобом «Шевроле Лацетті», д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Водій погодився пройти огляд на встановлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Grager 6820». Результат тесту склав 1,49 проміле, що є порушенням п. 2.9 а) ПДР України, та є адміністративним правопорушенням, яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_1 суд першої інстанції поклав:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 261004, який складено правомочною посадовою особою;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою показів приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» №1245 від 06.06.2023, відповідно до якої результат тесту становить 1,49 проміле;

- диск з відеозаписами, який був дослідженні судом та містить підтвердження обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, та яким підтверджується, що ОСОБА_1 був згоден з результатами огляду за допомогою газоаналізатору "Драгер" (20:31 год). Будь яких заперечень при складанні протоколу щодо нього, а також про необхідність медичного освідування у лікарні, не виказував.

Суд першої інстанції відповідально до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП дослідив та оцінив наявній у справі докази, та дійшов висновку, що вони є чіткими, узгоджуються між собою, при цьому у справі відсутні інші докази на спростування фактичних обставини справи.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , погоджується із висновками суду першої інстанції про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд належним чином дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення забезпечив всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також повно та всебічно дослідив та оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.

Так судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення при дослідження відеозапису встановив, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, коли керував транспортним засобом, при спілкуванні повідомив, що вживав алкогольні напої, погодився продути газоаналізатор на місці зупинки, результат показника газоаналізатора склав 1,49 проміле вмісту алкоголю в організмі ОСОБА_1 , що є порушенням вимог п. 2.9 а) ПДР України, та є адміністративним правопорушенням, яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справі є правильними, та підтверджуються доказами у справі про адміністративне правопорушення, які безпосередньо досліджені та оцінені судом першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП.

Враховуючи викладене вище, доводи апеляційної скарги, що оскаржувана постанова винесена із порушенням норм процесуального та матеріального адміністративного права, суд першої інстанції неповно та однобічно з`ясував всі обставини фактичні справи, не надав належної оцінки доказам, до розгляду справи підійшов формально, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги, що на диску із відеозаписом відсутній цифровий підпис особи, яка є його автором, відсутній оригінал відеозапису, та не містить відомостей про пристрій, за допомогою якого його виготовлено, а тому відеозапис, долучений до матеріалів справи є неналежним доказом, також є неспроможними, оскільки вимоги КУпАП не передбачають накладення цифрового підпису особи, яка є його автором на відеозапис, який створено за допомогою нагрудної бодікамери працівника поліції. Відповідно до ст. 266 КУпАП вимагається лише наявність такого відеозапису.

Щодо пристрою за допомогою якого виготовлено відеозапис, то його реквізити зазначені безпосередньо на екрані відтворення відеозапису та відомості про вказаний пристрій занесені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги, що матеріали справи не містять відомостей про підстави зупинки транспортного засобу відповідно до вимог ЗУ «Про національну поліцію», тому подальші дії працівників поліції не ґрунтуються на вимогах закону, при спілкуванні працівники поліції вели себе некоректно, займали сторону обвинувачення, вели бесіду зверхньо, чим виявляли неповагу до ОСОБА_1 чим викликали у нього недовіру до представників виконавчої влади, на мають під собою підґрунтя за таких підстав.

Як вбачається з відеозапису, то автомобіль під керуванням ОСОБА_1 зупинився самостійно у дворі будинку, після чого працівник поліції підійшов до автомобіля та розпочав спілкування, в ході якого ОСОБА_1 повідомив, що вживав алкогольні напої після чого керував транспортним засобом.

Щодо некоректного спілкування працівників поліції, то матеріали відеозапису таких дій працівників поліції не підтверджують. ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. 268, КУпАП роз`яснені його права, дії працівників не суперечили етичним нормам спілкування, а будь-яке їх неупереджене ставлення до ОСОБА_1 на відеозапису відсутнє.

Доводи апеляційної скарги, що докази у справі про адміністративне правопорушення є неналежними та недопустимими доказами, а тому відсутнє підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, оскільки факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 зафіксований на відеозапису, крім того, всі докази у справі про адміністративне правопорушення відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, досліджені та оцінені судом першої інстанції, та не викликають сумніву у суду апеляційної інстанції у своїй допустимості та достатності для прийнятого рішення.

Таким чином доводи апеляційної скарги про скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим судовим рішенням.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника Скоробагатька Володимира Юрійовича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.11.2023р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.11.2023р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя