Справа № 339/478/24 225
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2024 року м. Болехів
Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С., з участю захисника Соботника В.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні 1 малолітня дитина, непрацюючого,
за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
якому роз"яснено зміст ст.63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП,-
З протоколу про адміністративне правопорушення від 12 листопада 2024 року № 3596 вбачається, що ОСОБА_1 12 листопада 2024 року о 14 год 50 хв по АДРЕСА_2 , в порушення вимог ч.1 ст. 58, ч.1 ст. 128 ГК України, проводив господарську діяльність без державної реєстрації ФОП: діагностику та ремонт автомобілів, чим вчинив порушення за ч.1 ст. 164 КУпАП.
13 грудня 2024 року ОСОБА_1 , надаючи пояснення, вказав, що своєї вини у вчиненому не визнає, оскільки не здійснює ремонт та діагностику автомобілів. Зазначив, що 12 листопада 2024 року, коли повернувся додому, то до нього підійшли двоє осіб чоловічої статті та поросили його зробили діагностику автомобіля. Він повідомив, що цим не займається та порекомендував звернутися в селі до ПП Струсь, який і займається такою діяльністю. Від вказаних осіб довідався про те, що метою їхнього візиту є скарга з приводу того, що він ремонтує автомобілі та переховує осіб, які самовільно залишили військову частину, з чим він не погодився.
Також вказав, що проживає по АДРЕСА_1 і йому невідомо хто проживає по АДРЕСА_2 , зазначеній в протоколі, як місце здійснення ним господарської діяльності.
27 грудня 2024 року захисник Соботника В.Й. надав додаткові письмові пояснення, в яких ОСОБА_1 просив розгляд справи проводити у його відсутності та закрити провадження, оскільки в його діях відсутні подія, та склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП.
Зокрема, в протоколі не зазначено про систематичність дій по здійсненню господарської діяльності, що є обов`язковою ознакою вищевказаного адміністративного правопорушення.
Вважає, що старший державний інспектор ГУ ДПС в Івано-Франківській області Іваночко Ю.М., не маючи достатньо належних та допустимих доказів, які б у їх сукупності свідчили про порушення ним положень чинного законодавства та вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 164 КУпАП, склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, попередньо об`єктивно не з`ясувавши та остаточно не встановивши чи було вчинено ним адміністративне правопорушення.
Він не здійснював господарську діяльність з діагностики та ремонту автомобілів у місці та в час, що вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з членами моєї сімї: дружиною та малолітнім сином, в будинку, що є власністю матері його дружини. Ця обставина підтверджується довідкою про склад сім`ї зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, технічним паспортом на будинок по АДРЕСА_1 , з якого видно, що гараж, як і всі інші будівлі, був власністю вже покійного ОСОБА_2 , батька дружини. У гаражі він тримає належний йому автомобіль «Mercedes-Benz», р.н. НОМЕР_1 .
Жодної господарської діяльності за адресою: вул. Грушевського, 26 в с. Тисів не проводить, оскільки там не проживає, це власність іншої особи.
Однією з обов`язкових ознак підприємницької діяльності є отримання прибутку. Однак в матеріалах справи відсутні докази отримання ним прибутку, як особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.
До протоколу не додано пояснень осіб, які були свідками та які б підтверджували отримання ним грошових доходів саме за здійснення конкретної діяльності, в місці та в час, що вказані у протоколі про адміністративне правопорушення.
Не надано доказів систематичності його дій, як особи, у відношенні якої складено протокол, що є обов`язковою ознакою господарської діяльності та наявність мети - отримання прибутку.
Вважає, що провадження по адміністративній справі відносно нього підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.
Захисник, надавши аналогічні пояснення, просив закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, оскільки належних, допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП суду не надано .
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника, дослідивши всі зібрані по справі докази, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.
Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.
Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Як свідчать матеріали справи, єдиним доказом, на підтвердження вини ОСОБА_1 надано акт (довідку) фактичної перевірки № 091396 від 12 листопада 2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 проводив господарську діяльність без належної державної реєстрації суб`єкта господарювання. Під час проведення перевірки встановлено, що ОСОБА_1 здійснює надання послуг по ремонту автомобілів. Будь-яких документів, що регламентують ведення господарської діяльності ОСОБА_1 не надав. Відповідно до наявних баз даних ДПС України ОСОБА_1 на обліку в органах ДПС, як суб`єкт господарювання не перебуває. За наслідками проведеної перевірки складено протокол за ч.1 ст. 164 КУпАП.
Протокол - є актом обвинувачення, й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.
В протоколі про адміністративне правопорушення від 12 листопада 2024 року № 3596, зазначено, що ОСОБА_1 12 листопада 2024 року о 14 год 50 хв по АДРЕСА_2 , в порушення вимог ч.1 ст. 58, ч.1 ст. 128 ГК України проводив господарську діяльність без державної реєстрації ФОП, а саме: діагностика та ремонт автомобілів, чим вчинив порушення за ч.1 ст. 164 КУпАП.
Частина 1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Отже, норма ч.1 ст.164 КУпАП є бланкетною та відсилає до спеціального законодавства.
Однак, розкриваючи склад адміністративного правопорушення, в протоколі не вказано нормативний акт - закон (назву, статтю, пункт, абзац), вимоги якого було порушено ОСОБА_1 та не приведено описову частину протоколу у відповідність до положень даного нормативного акту.
Більше того, до загальних ознак господарської діяльності закон відносить не тільки факт надання послуг за винагороду, а й систематичність таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.
Відповідно до ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.
Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності на постійній основі, систематично, три і більше разів, з надання платних послуг по ремонту транспортних засобів, тощо, на що також звернув увагу захисник.
Отже, за обставин, викладених у протоколі, діяльність ОСОБА_1 не можна назвати регулярною та постійною, що є обов`язковою ознакою господарської діяльності.
Крім того, в даному протоколі лише формально зазначено, що ОСОБА_1 займався господарською діяльністю, проте не розкрито суть об`єктивної сторони правопорушення: не зазначено вид та кількість наданих послуг, кому такі послуги були надані та по якій ціні.
Відповідно, у протоколі не зазначені свідки правопорушення, зокрема особи, яким було надано такі послуги та не відібрано від них відповідних пояснень, а також відсутні інші заяви від громадян, які б були його клієнтами.
Також, в матеріалах справи не вказано суму виручки від надання послуг, хоча санкцією ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачено конфіскація виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.
Оскільки ОСОБА_1 відмовився надати будь-які пояснення, про що зазначено в протоколі, то інспектор ГУ ДПС, складаючи протокол, повинен був зібрати належні докази на підтверження його винуватості та обставин, викладених в протоколі.
Разом з тим, матеріали справи, окрім протоколу та акту на підставі якого, було складено такий протокол, не містять будь-яких доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, якими можуть бути носії фото-відео фіксації правопорушення (де були б зафіксовані факти вчиненого правопорушення), пояснення свідків, грошові кошти, тощо.
Отже, у протоколі про адміністративне правопорушення, не викладено суті адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, а також відсутні докази на підтвердження факту здійснення ОСОБА_1 , як фізичною особою-підприємцем, господарської діяльності : діагностики та ремонту автомобілів.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Вказані недоліки протоколу свідчать про його невідповідність вимогам ст. 256 КУпАП.
Обов`язок щодо належного складення протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладений на суд.
Так, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Оскільки належних, допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП не надано суду, який не уповноважений збирати докази на підтвердження його вини, тому на підставі положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На підставі наведеного та керуючись ст. 247, 283, 284 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И В :
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.