Провадження № 33/824/410/2024 Суддя в II-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., за участі захисника Бондаренка В.А., розглянувши справу за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 21 червня 2023 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Печерського районного суду міста Києва від 21 червня 2023 року на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 21 травня 2023 року, о 23 год. 03 хв., керував автомобілем «MAZDA 6», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Предславинській, 11, у м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказав на те, що ОСОБА_1 автомобілем не керував, а знаходився в автомобілі, який був припаркований на узбіччі дороги, про що свідчить запис з нагрудних камер працівників поліції та зазначено в оскаржуваній постанові, однак судом не надано належного обґрунтовування даних обставин. Відтак, у оскаржуваній постанові суд вказав, що після зупинки автомобіля поліцейські підійшли до припаркованого на тротуарі автомобіля марки «Mazda», на якому були увімкнені фари, аварійний сигнал, та працював двигун. Суд погодився з тим, що автомобіль не рухався, а був припаркований на тротуарі, а тому висновки суду щодо керування транспортним засобом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є хибними та не підтверджуються матеріалами справи. Окрім цього, в матеріалах справи відсутня постанова щодо порушення правил дорожнього руху, яка б свідчила про керування ОСОБА_1 транспортного засобу. Вказав на те, що саме по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Відповідно до запису з камер поліцейських убачається, що наявний у справі відеозапис містить лише відомості щодо процедури складання протоколу відносно ОСОБА_1 . Сам відеозапис починається з того, що працівники поліції підходять до автомобіля та повідомляють ОСОБА_1 про підозру у вчиненні адміністративного правопорушення. Апелянт вказав також і на те, що суддя місцевого суду не звернув уваги на безпідставність зупинки працівниками поліції його транспортного засобу, підстави для якої чітко регламентовані ст.35 Закону України «Про Національну поліцію». Просив постанову судді скасувати та закрити провадження за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вислухавши пояснення захисника, який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи і просив цю скаргу задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Висновки судді місцевого суду про доведеність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 440267 від 21.05.2023 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, тобто фактичних даних встановлених у ході з`ясування обставин правопорушення, які не оспорюються учасниками судового розгляду;

відеозаписом, що зроблений за допомогою нагрудної камери поліцейського із якого вбачається, що ОСОБА_1 дійсно відмовився на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події за допомогою технічного засобу та у медичному закладі;

іншими доказами.

Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, наявність підстав для накладення стягнення, та із дотримання вимог закону наклав на нього стягнення в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційна скарга не містить доводів, які би указували на незаконність та необґрунтованість ухваленого судом рішення.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП стверджується зібраними у справі доказами, дослідженими у ході судового розгляду і яким судом надано належну оцінку. Порушень процесуальних норм КУпАП, які би указували на незаконність проведених поліцейськими дій у даній справі не встановлено. Перегляд зазначеного вище відеозапису дає підстави стверджувати про те, що даним записом із достатньою повнотою зафіксовані обставини виявлення та фіксації адміністративного правопорушення, тобто у такому об`ємі, який дає підстави для визнання цього відеозапису доказом у цій справі. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом стверджується зазначеним вище відеозаписом. Так, цим записом зафіксовано те, що ОСОБА_1 на момент початку його спілкування із поліцейськими перебував у автомобілі на місці водія, двигун автомобіля перебував у заведеному стані та був із включеними сигналами аварійної зупинки. У процесі спілкування із поліцейськими на неодноразові їх репліки про те, що він був саме зупинений поліцейським ОСОБА_1 не висловив жодних зауважень, протягом усього спілкування із поліцейськими ОСОБА_1 не піднімалось питання про те, що він ніби то транспортним засобом не керував і поліцейськими не зупинявся. Не зазначала про цю обставину і супутниця ОСОБА_1 , яка також брала участь у спілкуванні із поліцейськими та спонукала ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. Апеляційний суд звертає увагу і на непослідовність доводів апеляційної скарги у частині не доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки апелянтом у апеляційні скарзі наголошується на відсутність передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» підстав для зупинки транспортного засобу, що фактично є визнанням факту керування транспортним засобом. Сукупність указаних обставин приводить суд до переконання про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що указує на правильність висновків місцевого суду у цій частині.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння. Аналіз зазначеного вище відеозапису дає підстави стверджувати про те, що поліцейським до ОСОБА_1 була висунута вимога про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Ця вимога була чіткою і зрозумілою та не передбачала її неоднозначного тлумачення або не можливість визначити свою подальшу поведінку у зв`язку із наявністю цієї вимоги. Суд звертає увагу і на те, що ОСОБА_1 були доведені до відома підстави цієї вимоги, а саме про наявність у останнього ознак алкогольного сп`яніння із зазначенням цих ознак, доведений порядок проходження огляду на стан сп`яніння, тобто на місці за допомогою технічного засобу або у лікаря нарколога та доведені наслідки у випадку відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, зокрема про складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. Наведене дає підстави стверджувати про те, що поліцейськими у повній мірі були дотримані вимоги нормативних документів, які регламентують порядок виявлення у водіїв стану сп`яніння, а також фіксації результатів огляду чи відмови від огляду.

На думку апеляційного суду, спочатку поліцейськими, а потім і місцевим судом було обґрунтовано визнано доведеним те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Так, згода на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння повинна проявлятися не лише у словесному вираженні такої згоди, але і вчинення дій, направлених на проведення такого огляду, беззаперечного виконання передбачених нормативними документами вимог та розпоряджень поліцейського у ході проведення такого огляду. Між тим, як встановлено у ході перегляду зазначеного вище відеозапису, ОСОБА_1 поліцейським неодноразово пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у одному із двох, передбачених відповідним нормативними документами, порядку. Між тим, стверджуючи про готовність пройти такий огляд, ОСОБА_1 будь-яких дій для проведення такого огляду не вчиняв, на вимоги / пропозиції поліцейських вчинити певні дії для проходження такого огляду не реагував. Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 роз`яснювалось те, що його зазначена поведінка може розцінюватись як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння та роз`яснювалися наслідки відмови у вигляді складання протоколу про адміністративне правопорушення. Після неодноразового роз`яснення ОСОБА_1 зазначених вище обставин та можливих наслідків поведінки ОСОБА_1 останній своєї бездіяльності не припинив, продовжував стверджувати про погодження на проходження огляду на стан сп`яніння, не вчиняючи при цьому жодних дій, необхідних для проходження такого огляду та не реагуючи на відповідні пропозиції поліцейських. Зазначена поведінка ОСОБА_1 місцевим судом обґрунтовано була визнана як його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння. Із такими висновками місцевого суду апеляційний суд погоджується у повній мірі, визнаючи доведеним те, що своєю бездіяльністю ОСОБА_1 дійсно вчинив відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині неправомірності зупинки поліцейськими транспортного засобу, то вони будь-яким чином не можуть вплинути на вирішення питання про законність постанови місцевого суду. Апеляційний суд звертає увагу на те, що причини зупинки транспортного засобу, як і сам факт зупинки перебувають поза межами об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому з`ясування чи спростовування певних обставин, пов`язаних із фактом зупинки транспортного засобу та його причин у будь-якому випадку не можуть впливати на вирішення питання про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Посилання ОСОБА_1 на те, що у зв`язку із неправомірністю, на його думку, зупинки транспортного засобу він не був зобов`язаний виконувати усі наступні вимоги поліцейських, а усі складені ними процесуальні документи не повинні сприйматись судом є особистим тлумаченням ОСОБА_1 фактичних обставин події та нормативних документів, якими регламентується порядок виявлення у водіїв стану сп`яніння та фіксації його результатів, яке є хибним і не ґрунтується на зазначених вище нормативних документах.

Наведене указує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Постанова судді Печерського районного суду міста Києва від 21 червня 2023 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає у зв`язку із чим відмовляє у задоволенні апеляційної скарги, а поставу суду залишає без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити

Постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 21 червня 2023 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ігнатюк О.В.