ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року місто Київ

Справа № 755/14141/24

Провадження № 33/824/5477/2024

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через захисника Федорова Дмитра Сергійовича, на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2024 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 857933 від 30.07.2024, ОСОБА_1 30 липня 2024 року о 20 годині 02 хвилин, у м. Києві, по вул. Березняківська,21, керувала транспортним засобом марки «Land Rover Range Rover Evoque» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, зі згоди водія проводився у лікаря нарколога в КНП КМКПЛ «Соціотерапія», за допомогою результат тесту відповідно до висновку № 003895 від 30.07.2024 - 0,32 проміле. Подія зафіксована на нагрудну камеру 472252, 473636. Своїми діями водій порушив п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дніпровський районний суд міста Києва постановою від 21 жовтня 2024 року визнав ОСОБА_1 винною у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосував до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік; стягнув на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Не погодившись з такою постановою, ОСОБА_1 через захисника Федорова Д.С. 29 жовтня 2024 року засобами поштового зв`язку подала апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що не підтверджено керування ОСОБА_1 транспортним засобом, посилаючись на те що ОСОБА_1 запаркувала в той день транспортний засіб о 17:00 та пішла на святкування до друзів і повернулась о 20, після чого інспектор їй висунув вимогу про проходження огляду, щоб пересвідчитись чи може ОСОБА_1 бути допущена до керування ТЗ.

Указує, що висновок лікаря-нарколога є неналежним доказом, оскільки він не отриманий під час медичного обстеження, також лікар нарколог не проводив жодних лабораторних досліджень, а обмежився лише застосуванням газоаналізатора.

Звертає увагу, що відповідно до виписки з медичної карти, 22.07.2024 ОСОБА_1 було діагностовано захворювання Неврастенія та призначено приймання, між іншим: корвалол краплі 14 днів; Ново-пасит краплі 14 днів, у яких містяться спирт етиловий та етанол. Указані ліки ОСОБА_1 неодноразово вживала в присутності поліції, а відповідно до п. 3.1.1. Інструкції з експлуатації приладу DRAGER 6820, ліки і краплі на спиртовій основі можуть спотворити результати газоаналізатора і після їх прийому необхідно почекати 15 хвилин перед застосуванням газоаналізатора. Цього дотримано не було, що й призвело до хибних показників Драгеру.

Крім всього іншого поліцейськими не було роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП.

У судовому засіданні 25 листопада 2024 року ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, викладених у ній. Суду пояснила, що транспортним засобом у визначений в протоколі час не керувала, щодо відсутності заперечень проти дій та висновків поліції вказала, що вперше опинилася в такій ситуації, а тому не знала точно як себе поводити.

У судових засіданнях захисник ОСОБА_1 - адвокат Федоров Д.С. доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у ній. Додатково вказав на порушення права ОСОБА_1 на захист, що виявилося в неможливості клопотати перед судом про призначення токсикологічної експертизи через невідібрання зразків біологічного середовища для лабораторного дослідження.

Апеляційний суд двічі викликав свідка ОСОБА_3 , який складав рапорт від 30 липня 2024 року, на що суду було надано відповідь про те, що забезпечити участь ОСОБА_3 у судовому засіданні не є можливим з огляду на його перебування у відрядженні.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність, обґрунтованість та вмотивованість постанови суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до приписів ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п. 1.3); особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9); водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.9. «а»).

Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що її вина підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД № 857933 від 30 липня 2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Land Rover Range Rover Evoque» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, який був встановлений шляхом огляду водія працівниками поліції з використанням технічного приладу «Драгер» №6820, результат становив 0,41 проміле; роздруківкою тесту з технічного приладу «Драгер №6820» після того як ОСОБА_1 не погодилась з результатом Драгеру, працівниками поліції останню було доставлено до КНП КМКПЛ «Соціотерапія», та відповідно до висновку № 003895 від 30.07.2024 ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння - 0,32 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, чек тестами Драгеру, розпискою про відсторонення від керування ОСОБА_1 транспортним засобом, рапортом інспектора взводу №2 роти №3 батальйону №3, полку №2 ст.лейтенанта поліції Д.Хлівненка.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, а також підтверджуються належними та допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Апелюючи до незаконності постанови суду першої інстанції скаржник вказував про недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний в протоколі час.

Апеляційний суд відхиляє вказані доводи скаржника як безпідставні, оскільки суд першої інстанції правильно вважав, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

А тому рапорт працівника ОСОБА_3 від 30 липня 2024 року про те, що після отримання орієнтування екіпажу «Рубін», у якому йшлося про можливо нетверезу водійку транспортного засобу «Range Rover» з д.н.з. НОМЕР_1 , на відпрацювання цього орієнтування було вжито заходи та зупинено зазначений ТЗ за кермом якого перебувала ОСОБА_1 , у ході спілкування з останньою було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння та передано для подальшого вжиття заходів визначених чинним законодавством екіпажу «Рубін 401» (а. с. 5) є належним та допустимим доказом керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Окрім цього, правильним є висновок суду про те, що ОСОБА_1 не заперечувала факту керування транспортним засобом, оскільки це підтверджується відеозаписом, на якому таких заперечень не зафіксовано. Навпаки, на відеозаписі зафіксовано її взаємодію з працівниками поліції, яка не містить жодних заяв, що могли б свідчити про її незгоду з цим фактом.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений на місці події, також не містить записів, що ОСОБА_1 висловлювала заперечення щодо керування транспортним засобом. Підпис ОСОБА_1 на протоколі свідчить про те, що вона була ознайомлена з його змістом і не подала зауважень чи пояснень, які б свідчили про спростування цього факту.

За встановлених судом обставин, пояснення апелянта та її захисника у судовому засіданні щодо припущень про припаркований транспортний засіб суперечать зібраним доказам, які є належними і допустимими, а також не узгоджуються з первинними процесуальними документами, а тому висновки суду першої інстанції з цього приводу є законними та обґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до процесуальних порушень, допущених зі сторони поліцейських та лікаря, який проводив медичний огляд, що, на думку апелянта, призводить до недопустимості доказів, які містяться в матеріалах справи. Проте погодитися із такими доводами скаржника апеляційний суд не може та відхиляє їх як безпідставні та необґрунтовані з огляду на таке.

Щодо невідібрання зразків біологічного середовища для лабораторних досліджень.

Відповідно до пунктів 7 та 14 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Тобто положеннями вказаної Інструкції вичерпним чином передбачені випадки обов`язкового проведення лабораторного дослідження, а саме: для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, а також якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами.

Разом із цим, відповідно до п. 8 розділу ІІІ вказаної Інструкції, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Таким чином, за відсутності в лікаря, що проводить огляд на стан алкогольного сп`яніння, сумнів, щодо перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, який може бути встановлений у тому числі за допомогою приладу «Драгер», необхідності в проведенні лабораторних досліджень зразків біологічного середовища, немає.

Апеляційний суд також враховує, що непроведення лабораторних досліджень не вплинуло на правильність висновків лікаря про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи захисника Шаповал В.І. про порушення права ОСОБА_1 на захист, що виявилося в неможливості клопотати перед судом про призначення токсикологічної експертизи через невідібрання зразків біологічного середовища для лабораторного дослідження апеляційний суд відхиляє як безпідставні, оскільки захисником не вказано, яким чином проведення такої експертизи могло б спростувати висновки лікаря, який проводи огляд, про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Щодо проведення огляду за допомогою приладу «Драгер» після вживання ОСОБА_1 спиртовмісного лікарського препарату «Корвалол»

Відхиляючи вказаний довід апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що з відеозапису тривалістю 1 година 28 сек, ОСОБА_1 жодного разу не вжила зазначені ліки, та жодного разу поліцейських про це не повідомила, у противагу зазначеним доводам, з моменту початку фіксування події та до моменту проходження огляду на стан сп`яніння з використанням приладу Драгер у першому випадку, на місці, пройшло більше 15 хвилин, та у другому випадку у КНП КМКПЛ «Соціотерапія» 18 хвилин.

Стороною захисту не наведено переконливих доводів щодо неповноти фіксування поліцейськими обставин події та не обґрунтовано відсутності відповідних заперечень з боку ОСОБА_1 під час проходження оглядів.

Щодо не роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст. 268 КУпАП

Указаний довід апеляційний суд також відхиляє як необґрунтований з огляду на його спростування матеріалами відеозапису, з якого вбачається роз`яснення ОСОБА_1 працівником поліції її прав, передбачених ст. 268 КУпАП (21:24:00, 21:31:50).

Інші доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, розумних сумнів щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не викликають, порушень щодо порядку отримання доказів, що містяться в матеріалах справи, які б вплинули на результат провадження у справі, не наводять, зводяться до незгоди із постановою суду першої інстанції та переоцінки доводів, викладених у клопотанні про закриття провадження у справі, яким суд першої інстанції надав належної оцінки, що в сукупності свідчить про формальність доводів апеляційної скарги, спрямованих на уникнення адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Указані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції були дотримані, а висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним, оскільки він відповідає обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам.

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За таких обставин апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова Дніпровського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2024 року залишається без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через захисника Федорова Дмитра Сергійовича, - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя О. В. Желепа