№ 207/5548/24
№ 3/207/1864/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року суддя Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області І.М. Юрченко, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, головного бухгалтера ДП «Бар`єр», юридична адреса: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, проспект Аношкіна, буд. 179Б, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 163-2 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 30 вересня 2024 року при перевірці ДП «Бар`єр», проведеній головним державним інспектором Кам`янського відділу податків і зборів з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб ГУ ДПС у Дніпропетровській області Сидоровою Т.В., встановлений факт несвоєчасного подання платіжного доручення на перерахування належної до сплати узгодженої суми податкового зобов`язання по Податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2024 року № від 16.08.2024 року терміном сплати 30.08.2024, про що складено акт камеральної перевірки від 05.09.2024 № 58199/6/04-36-04-11-06/31330051, чим порушено: п. 57.1 ст. 57 та п. 203.2 ст. 203 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-IV (зі змінами та доповненнями).

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, її захисник адвокат Борщевич І.О. через канцелярію суду надав клопотання в якому вину у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не визнав та зазначив, що Державне підприємство «Бар`єр» (далі - ДП «Бар`єр») засновано на державній власності відповідно до наказу Міністерства палива та енергетики України №562 від 13.12.2000 та належить до сфери управління Міністерства енергетики України.

У Південному відділі державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 50943690, у складі якого перебуває більше 100 виконавчих проваджень про стягнення з ДП «Бар`єр» різного роду заборгованостей, при цьому в рамках цього зведеного виконавчого провадження накладені арешти на всі розрахункові рахунки та майно підприємства.

Кошти від проведення господарської діяльності підприємства в повному обсязі надходять до господарського рахунку підприємства, з якого державна виконавча служба України в рамках відкритих виконавчих проваджень, шляхом проведення регламентованих чинним законодавством дій, реалізує виконання судових рішень по стягненню заборгованості з ДП «Бар`єр».

З урахуванням відсутності з боку держави фінансування підприємства, а також стягнення великої заборгованості державною виконавчою службою і відповідно арештами усіх розрахункових рахунків підприємства, головний бухгалтер підприємства не мала умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, так як підприємство не мало жодної реальної можливості сплатити суми податкового зобов`язання і відповідно подати платіжні доручення на перерахування належної до сплати узгодженої суми податкового зобов`язання до Податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2024 року, що є беззаперечною підставою для закриття адміністративного провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Просить провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З вимог ст. 11 КУпАП вбачається, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складення протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 163-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП особою, яка склала протокол, надано акт від 05.09.2024 за №58199/04-36-04-11-06/31330051 про результати перевірки з питання дотримання строків подання платіжних доручень до установ банків на перерахування належної до сплати суми узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість (арк.с. 4).

Згідно наданих захисником Мартиненко Т.І. документів, а саме листа Південного ВДВС у місті Кам`янське від 04.10.2024 року підтверджуються його доводи, що відсутність проплати відбулось через накладення арешту на кошти підприємства.

Враховуючи надані захисником Мартиненко Т.І. пояснення та надані ним документи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-2 ч. 1 КУпАП, як у формі вини, так і у формі необережності.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Спираючись на положення ч.1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд доходить висновку, що направлений до суду матеріал про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, отже, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Таким чином, провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-2 ч.1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 283, 284, 247 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 163-2 ч. 1 КпАП України закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Баглійський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Строк звернення постанови до виконання протягом трьох місяців.

Суддя І.М. Юрченко