Справа № 502/2145/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2024 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Маслеников О.А.

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення,

які надійшли від Відділення поліції №1 Ізмаїльського районного відділу поліції

ГУНП в Одеській області

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів, які надійшли до суду 20.09.2024 р. вбачається, що 15.09.2024 року о 17 годині 10 хвилин в с. Василівка по вул. Зелена, 72 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Mitsubishi Outlander » д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеозапис, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто скоїв правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання на розгляд справи не з`явився.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, Бурлаченко Д.В. в судовому засіданні зазначив, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та свідок, пояснення якого додані до протоколу про адміністративне правопорушення, викликаний за його клопотанням, двічі до суду не з`явився, у зв`язку з чим письмові пояснення свідка, які не перевірені в ході його допиту, не можуть бути доказами керування ОСОБА_1 транспортним засобом. У зв`язку з цим захисник зазначив, що склад відповідного правопорушення в діях ОСОБА_1 відсутній, що є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що відповідно до ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається за ст. 130 КУпАП не є обов`язковою, розгляд справи проведено за відсутності ОСОБА_1 та за участю його захисника.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали на відповідність вимогам чинного законодавства, суддя встановив наступне.

Диспозиція частини першої статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, серед іншого, встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог статті 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог Інструкції, Порядку чи ст. 266 КУпАП, вважаються недійсними.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з протоколу, ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до статті 31 Закону України від 2 липня 2015 року, № 580-VIII "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Поміж цього, ВС КАС у справі № 216/5226/16-а в постанові від 18.07.2019 р. вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).

На підтвердження обставин викладених у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення серія ААД № 163401 від 15.09.2024 року, до матеріалів справи органом поліції долучено відповідні відеозаписи фіксування події, яка мала місце 15.09.2024 р., однак на відео не зафіксовано, що 15.09.2024 року о 17:10, як стверджується в протоколі водій автомобіля «Mitsubishi Outlander » д.н.з. НОМЕР_1 , керував в с. Василівка по вул. Зелена, 72.

Будь яких інших доказів, які підтверджували б факт керування ОСОБА_1 автомобілем «Mitsubishi Outlander » д.н.з. НОМЕР_1 , саме о 17:10, матеріали справи не містять.

Так, зокрема, в суд за клопотанням захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, викликався для допиту в якості свідка ОСОБА_2 , письмові пояснення якого додані до протоколу про адміністративне правопорушення. Проте судові повістки про виклик до суду вказаного свідка були повернуті оператором поштового зв`язку за закінченням терміну зберігання. Отже, відповідні пояснення свідка не можуть бути перевірені в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, а з огляду на заперечення захисника проти них, вони не можуть бути враховані як докази на підтвердження викладених в протоколі про адміністративне правопорушення фактів.

Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 року зазначив, що "само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення "водія" унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

На доданому до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписі не зафіксований факт керування ОСОБА_1 автомобілем чи будь-яким іншим транспортним засобом.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. ч. 1,2 ст. 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суддя не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

З досліджених в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення доказів, протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису встановлено відсутність даних щодо фактичного керування 15.09.2024 року о 17 год. 10 хв. ОСОБА_1 автомобілем «Mitsubishi Outlander » д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Зелена, 72 в с. Василівка.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, суддя приходить до висновку, що належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі чого провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч.1 ст. 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі через Кілійський районний суд Одеської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников