Справа № 346/432/24
Провадження № 3/346/657/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Третьякова І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за ст. 155-1 ч.1 КУпАП, яка надійшла від Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області, складена відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої керівником магазину, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

у с т а н о в и л а :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 12.01.2024р. вбачається, що 04.01.2024р. о 14:30 год. під час фактичної перевірки старшим державним інспектором ГУ ДПС в Івано-Франківській області Іваночком Ю.М. магазину за адресою: АДРЕСА_2 було встановлено, що ОСОБА_1 , будучи керівником даного магазину, порушила порядок проведення розрахунків в сфері торгівлі, а саме: видача розрахункових документів не встановленої форми та змісту на повну суму проведених операцій; проведення розрахункових операцій через РРО без використання для підакцизних товарів режиму попереднього програмування коду товарної під категорії згідно УКТ ЗЕД, тим самим порушила п.2, 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, 06.02.2024р. через канцелярію суду подала до суду письмові заперечення в яких вказала, що 04.01.2024р. о 14:30 год. інспектори ГУ ДПС в Івано-Франківській області прийшли до магазину на фактичну перевірку та зродили в цей час контрольну закупку. Касиром магазину було видано чек на суму 207,10 грн. Вказаний фіскальний чек був складений з дотриманням всіх норм ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого наказом Мінфіну від 21.01.2016р. №13, а тому вказаний документ і не був поданий до суду, як доказ вчиненого правопорушення. Натомість ГУ ДПС в Івано-Франківській області надало до суду додаток №2 в якому відображена інформація про розрахункові операції за січень 2023 року, яка не стосується протоколу про адміністративне правопорушення від 12.01.2024р. та є неналежним доказом по справі, оскільки датою вчинення вказано 04 січня 2024р. Просила провадження у справі відносно неї закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

З`ясувавши позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності щодо суті інкримінованого їй правопорушення, дослідивши матеріали справи та оцінивши представлені докази, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За положеннями ст.. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

В якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП до матеріалів справи було долучено: протокол про адміністративне правопорушення №128 від 12.01.2024р. в якому зазначено дату вчинення правопорушення 04.01.2024р., час вчинення правопорушення 14:30 год., місце вчинення АДРЕСА_2 та суть вчиненого правопорушення порушення порядку проведення розрахунків в сфері торгівлі, а також акт (довідку) фактичної перевірки №090013.

Відповідно до cт.cт.254-256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП є джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків потерпілих якщо вони є; пояснення, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 порушила п. 2, 11 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Пунктами 2, 11 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

В пунктах 2.2.13, 2.2.14 акту (довідці) фактичної перевірки №090013 зазначено, що надання розрахункового документу встановленої форми та змісту надано; фіскальний режим роботи реєстратора розрахункових операцій фіскальний.

В п. 2.2.20 Акту «Додаткова інформація про факти, встановлені в ході перевірки» зокрема вказано: - видача розрахункових документів не встановленої форми та змісту, а саме: форму та зміст розрахункового документа визначено Положенням про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, яке затверджененаказом Мінфіну від 21.01.2016р. №13, зокрема фіскальний чек має обов`язкового містити цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (зазначається у випадках передбачених чинним законодавством) рядок 9. Положенням про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, затверджених постановою КМУ від 27.12.2010р. №1251 визначені реквізити, які зазначаються на марку акцизного податку. Одним із обов`язкових реквізитів марки акцизного податку є зокрема серія із чотирьох літер і шестизначного номеру. Відповідно до абз. 2 п. 3 розділу 1 Положення №13 встановлено, що у разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення такий документ не приймається як розрахунковий. Відповідно до даних електронних копій розрахункових документів РРО з ФН , , , , , , , що надійшли до системи обліку даних РРО ДПС України встановлено реалізацію алкогольних напоїв із зазначенням у фіскальних чеках (розрахункових документах) марок акцизного податку не встановленого зразка, оскільки зазначалося серію із 4 літер і номер, який складається більше як із шести цифр, що унеможливлює ідентифікувати дані, а також без зазначення марок акцизного податку. Таким чином, при здійсненні розрахункових операцій особам, які отримують товар надавалися розрахункові документи не встановленої форми та змісту на повну суму проведених операцій в розмірі 1207591,77 в тому числі вчинено вперше на суму 150,40 грн. фіскальний чек №6 ФН РРО (додаток 1).

Однак, фіскальний чек №6 ФН РРО (додаток 1), як і інші розрахункові документи, які за твердженнями старшого державного інспектора ГУ ДПС в Івано-Франківській області не відповідають встановленій формі та змісту, до матеріалів даної справи долучені не були, що унеможливило здійснити судом їхню перевірку на наявність в них всіх необхідних реквізитів та відповідність вимогам нормативно-правових актів. Таким чином, неможливість дослідження первинних розрахункових документів, не дозволяє пересвідчитися в достовірності обставин, зазначених в акті (довідці) фактичної перевірки №090013, а відтак з урахуванням заперечень ОСОБА_2 , в яких вона наполягає на дотриманні всіх вимог законодавства, суд приходить до висновку, що належних доказів на підтвердження порушення нею п. 2 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

В п. 11 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» вказано, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.

В протоколі про адміністративне правопорушення та акті (довідці) фактичної перевірки №090013 вказано про проведення розрахункових операцій через РРО без використання для підакцизних товарів режиму попереднього програмування коду товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД (додаток 2).

Проте, з додатку 2 слідує, що в ньому дата та час всіх операцій відображена за січень 2023 року, а тому суд погоджується з доводами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про те, що вказані відомості не відносяться до дати вчинення правопорушення, яка зазначена в протоколі як 04.01.2024р. та не можуть братися до уваги, як підтвердження факту порушення ОСОБА_1 п. 11 ст. 3 Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Згідно з усталеною судовою практикою ЄСПЛ, «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, слід визнати, що належних та достатніх доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що ОСОБА_1 порушила порядок проведення розрахунків в сфері торгівлі і тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, матеріали справи не містять.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 2 ст. 284 КУпАП передбачено, що постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 247 ч. 1 п. 1, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 155-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя: Третьякова І. В.