Справа № 569/1155/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 року місто Рівне

Суддя Рівненського міського суду О.Г.Крижова, розглянувши матеріали, які надійшли з ДПП УПП у Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП ,

у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя -

ВСТАНОВИЛА:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №430615 від 29 грудня 2023 року вбачається, що 29 грудня 2023 року о 01 год. 45 хв. ОСОБА_1 в м. Рівне по вул. Млинівська, 1, керував автомобілем марки «Тоуоta Land Cruiser Prado» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Аlcotest №0523 та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що свою вину не визнає, а протокол від 29 грудня 2023 року серії ААД №430615 вважає незаконним з огляду на наступне.

Пояснив, що 29 грудня 2023 року о 01 год. 45 хв. він разом із сім`єю перечікував повітряну тривогу у своєму автомобілі на парковці за адресою м. Рівне по вул. Млинівська, 1. У зв`язку із тим, що будинок у якому вони проживають розташований біля електростанції, яка неодноразово була атакована російськими ракетами і, як наслідок, прилегла до будинку територія зазнавала значних руйнувань він із сім`єю під час тривоги і до її закінчення перебували в автомобілі розташованому на парковці на відстані близько 500 метрів від дому. Тієї ночі 29 грудня 2023 року близько 01 год. 45 хв. він виходив з автомобіля до туалету та одночасно до їхнього автомобіля «Тоуоta Land Cruiser Prado» д.н.з. НОМЕР_1 , у якому члени його сім`ї перебували, під`їхали працівники поліції. Побачивши автомобіль патрульної поліції він згадав, що у нього немає при собі документів, а саме паспорта громадянина України, посвідчення водія, технічного паспорта на автомобіль так, як коли почули сигнал повітряної тривоги одразу поспіхом разом із сім`єю направились на стоянку до автомобіля, забувши при цьому всі документи вдома. Злякавшись, що якщо у нього не буде документів, що посвідчують його особу, та що він може бути затриманий працівниками поліції до з`ясування його особистості та доставлений в ТЦК та СП, він почав тікати та згодом був затриманий працівниками поліції. В ході розмови поліцейські запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на що він не погодився, оскільки не керував транспортним засобом про що неодноразово повторював. ОСОБА_1 просив закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення, дослідивши всі обставини справи, надавши оцінку зібраним доказам, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 29 грудня 2023 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. До матеріалів справи долучено акт огляду, направлення в медзаклад, зобов`язання, відеодиск, копія постанови ААД 430 613. У протоколі зазначено, що відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП під час дії комендантської години проводилася безперервна відеофіксація на технічний пристрій 470953.

Судом досліджено відеозапис з камери нагрудного реєстратора поліцейського, що знаходиться на цифровому носії інформації DVD-R та міститься у матеріалах справи, на якому початком подій є затримання працівниками поліції ОСОБА_1 . Крім того, на відеозаписі зафіксовано, що поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 причину затримання, а також у ході спілкування поліцейський намагався з`ясувати чому, керуючи транспортним засобом, ОСОБА_1 вийшов з машини та почав втікати, однак ОСОБА_1 стверджує, що він не їхав.

Ознаки руху та зміни напрямку пересування автомобіля «Тоуоta Land Cruiser Prado» д.н.з. НОМЕР_1 на відеозаписі відсутні.

На відеозаписі зафіксовано перевірку документів ОСОБА_1 та виявлення відсутності запитуваних документів (посвідчення водія, реєстраційного документа на ТЗ, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ), а також додатку «ДІЯ».

При цьому, у ході подальшого дослідження відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на запит поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився від огляду та стверджує, що не керував транспортним засобом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП особа притягається до адміністративної відповідальності у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

П. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У рішенні № 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року Верховний Суд зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі за текстом - ПДР) водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.іст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, гак само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду па стан сп`яніння.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, характеризується наявністю прямого умислу.

Керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Верховний Суд у справі №338/1/17 від 26.04.2018 роз`яснює, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Виходячи з обставин справи, інших доказів у їх сукупності, які свідчили б про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом не встановлено, а наявні спростовується матеріалами справи.

Постановою Верховного Суду від 21 січня 2020 року (справа № 754/17019/17 провадження № 51-2568км19) суд вказав, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом... Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у ньому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.

Будь-який обгрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді. - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до вимог статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, що виразилось в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, об`єктивними доказами не підтверджено.

Статтею 62 Конституції України закріплена презумпція невинуватості особи, відповідно до якої обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 р. за № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", визнання особи винуватою, може маги місце лише за умови доведеності її вини.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).

Суд не є каральним органом. Суд потрібен для відновлення справедливості та встановлення вини особи, яка вчинила правопорушення. У разі встановлення такої вини - притягнення особи до відповідальності, з метою виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтями 3,8 Конституції України проголошено, що людина, її права і свободи людини та їх гарантії визнаються в Україні найвищою цінністю, визначають зміст і спрямованість діяльності держави. В Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вищенаведені докази в їх сукупності свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а тому згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284, 285, 287, 289, 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Оксана КРИЖОВА