Справа № 694/2752/23
Провадження № 3/694/36/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

30.01.2024 року м.Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ст. 124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и л а:

До Звенигородського районного суду Черкаської області надійшли матеріали про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 13.11.2023 року о 20.35 год. на трасі Н-16 146км.+800м. поблизу м. Звенигородка керуючи автомобілем «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв з`їзд у кювет. При ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1 ПДР, відповідальність за вчинення даного правопорушення передбачена ст. 124 КУпАП.

Також, ОСОБА_1 13.11.2023 року о 20.35 год. на трасі Н-16 146км.+800м. поблизу м. Звенигородка керував автомобілем «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Драгер» під відеозапис. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги 2.9а ПДР, та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та вказав, що за кермом його автомобіля «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_1 був ОСОБА_2 . Під час руху ОСОБА_2 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв з`їзд у кювет. Після ДТП, не дочекавшись приїзду працівників поліції ОСОБА_2 поїхав з місця ДТП. ОСОБА_1 пояснював поліцейському, що за кермом був не він, однак так, як на місці ДТП окрім нього не було більше інших осіб, йому не повірили.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 13.11.2023 року о 20.35 год. разом з своїм товаришем ОСОБА_1 він їхав на автомобілі, який належить ОСОБА_1 та на трасі Н-16 146км.+800м. поблизу м. Звенигородка керуючи автомобілем «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв з`їзд у кювет. Після ДТП він спинив автомобіль, який рухався повз та поїхав додому, щоб переодягнутися та взяти документи та гроші. Після повернення на місце ДТП він вказав поліцейським, що був за кермом, однак на той час протокол про адміністративне правопорушення вже був складений на ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.

Суд вважає, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 з наступних підстав.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

До матеріалів справи окрім протоколу про адміністративне правопорушення та висновку «Драгер» не надано жодного доказу вчинення останнім правопорушення.

Разом з тим, свідок ОСОБА_2 стверджував, що за кермом автомобіля був саме він.

Свідків, які б могли підтвердити перебування за кермом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння при складанні протоколу про адміністративне правопорушення залучено не було.

Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що до матеріалів додано відеозапис з боді камери DSJ-0055, однак при огляді у судовому засіданні CD-r диску виявлено, що відеозапис на ньому відсутній, що підтверджується актом технічного стану оптичного носія від 11.01.2024 року складеного головним спеціалістом Звенигородського районного суду Черкаської області Пономаренком В.М., секретарем судового засідання Звенигородського районного суду Черкаської області Литвин Н.М. та секретарем судового засідання Звенигородського районного суду Черкаської області Некречою Н.Я., затвердженого керівником апарату Звенигородського районного суду Черкаської області Сінькевичем М.В.

Враховуючи дані розбіжності судом було винесено постанову від 11.01.2024 року про витребування із Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області (? вул. Благовісна 50, м.Звенигородка, Черкаської області) відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції з фіксацією вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №048466 від 13.11.2023 року), а також відеозапис з відеореєстратора відповідної патрульної машини.

На виконання вказаної постанови від Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення в якому вказано, що надати диск з відеозаписом по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яке мало місце 13.11.2023 року не має можливості, оскільки з технічних причин відеозапис не зберігся.

Крім того, диспозиція положення п. 2.9А Правил дорожнього руху передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій це особа, яка керує транспортним засобом і має при собі посвідчення водія відповідної категорії, однак докази, що ОСОБА_1 13.11.2023 року керував автомобілем відсутні.

Відомості, які містяться в протоколі не можуть бути самостійним доказом доведеності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв`язку з недоведеністю та недостатністю належних, об`єктивних та обґрунтованих доказів, що підтверджують його вину, а обставини викладені у протоколі працівником поліції, не відповідають фактичним обставинам справи, що й не відповідає вимозі достатності доказів, а тому провадження в даній справі слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Особа, що склала адміністративний протокол зобов`язана надати до суду докази, які б доводили наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини` стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Відповідно до конституційного принципу, закріпленого в ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає підстави для закриття провадження у справі у зв`язку з недоведеністю вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначене є підставою для закриття провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення через недоведеність належними доказами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд зазначає наступне.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №048465 ОСОБА_1 13.11.2023 року о 20.35 год. на трасі Н-16 146км.+800м. поблизу м. Звенигородка керуючи автомобілем «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв з`їзд у кювет. При ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1 ПДР, відповідальність за вчинення даного правопорушення передбачена ст. 124 КУпАП.

Однак, як встановлено в судовому засідання з показів свідка, ОСОБА_1 за кермом автомобіля «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_1 не перебував та ДТП не вчиняв.

Разом з тим, свідок ОСОБА_2 стверджував, що саме він був за кермом вказаного автомобіля та вчинив ДТП.

Відповідно до ст. 282 КУпАП, орган (посадова особа), який розглядає справу, встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню адміністративного правопорушення, вносить у відповідний державний орган чи орган місцевого самоврядування, громадську організацію або посадовій особі пропозиції про вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження пропозиції повинно бути повідомлено орган (посадову особу), який вніс пропозицію.

Таким чином, вважаю за доцільне направити адміністративний матеріал за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13.11.2023 року о 20.35 год. на трасі Н-16 146км.+800м. поблизу м. Звенигородка до Звенигородського РВП ГУНП у Черкаській області для вжиття відповідних заходів реагування щодо причетності до вказаної ДТП ОСОБА_2 , який надав свідчення про керування транспортним засобом «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_1 та скоєння ДТП.

Керуючись ст. ст. 124, 130, 247, 282, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови разом із адміністративним матеріалом за ст. 124 КУпАП направити до Звенигородського РВП ГУНП у Черкаській області в порядку ст. 282 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд протягом 10-ти днів з дня її винесення.

Суддя Д.І. Сакун