Справа № 481/1700/24
Провадж.№ 3/481/808/2024
П О С Т А Н О В А

іменем У К Р А Ї Н И

20.12.2024 року суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Уманська О.В., за участі секретаря с/з Канівець О.І., розглянувши в залі суду м.Новий Буг Миколаївської області адміністративні матеріали, які надійшли від ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, про притягнення неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 582146 від 29.09.2024 року складеного поліцейським СРПП ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області 29.09.2024 року о 01.05 год. в м.Новий Буг по вул.Гребеннікова 20 гр. ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107 д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей) та який від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся щоразу належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до такого висновку.

Приписами ч. 2 ст. 268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, однак справи щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП до таких не відносяться, тому суддя, приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за його відсутності, не порушив його право на захист, оскільки вжив усіх заходів по повідомленню останнього про час та місце розгляду справи та надані останньому достатнього часу для залучення до участі у розгляді справи його захисника.

Слід також зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

На підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення суду надано протокол серії ААД №582146 від 29.09.2024 року, довідку про відсутність у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія на право керування транспортними засобами та відеозапис здійснений на нагрудну камеру поліцейського та автомобільний відеореєстратор.

Факт керування ОСОБА_1 автомобілем не доведений і наведене спростовується наступним.

На наданому суду для дослідження відеозаписі з автомобільного відео реєстратора зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу ВАЗ з днз НОМЕР_1 29.09.2024 року о 01.05 год під керуванням особи (орієнтовно чоловічої статі), обличчя якого нечітке. Після зупинки вищевказаного транспортного засобу з нього особа вийшла та пішла у невідомому напрямку ( в темряву) та в тому ж напрямку пішов і поліцейський які зникли з поля зору камери.

На наданому суду для дослідження відеозаписі з нагрудної камери поліцейського з датою та часом 29.09.2024 року о 01.09 год (тобто з розривом приблизно в 3 хвилини з камерою автомобільного відеореєстратора) зафіксовано перебування біля поліцейського автомобіля ОСОБА_1 , який постійно заперечував факт керування транспортним засобом ВАЗ з днз НОМЕР_1 та його приналежність йому. Зі слів останнього він прийшов до своєї дівчини пішки, в зв`язку з чим не бажає проходити огляд на стан сп`яніння. Після чого останній пішов у невідомому напрямку.

З огляду на досліджені судом докази факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не є доведеним з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

Так, Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до п.2.5 «Правил дорожнього руху» затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та встановлює різні покарання для водіїв та інших осіб.

Тобто, відповідальність за зазначеною статтею настає лише в разі, якщо особа керує транспортним засобом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами .

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Факт відмови особи яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 29.09.2024 року від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що дійсно гр. ОСОБА_1 29.09.2024 року після 01.09 год відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, однак суду не надано однозначних та беззаперечних доказів того, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля в момент його руху, тобто керував транспортним засобом.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дані, відображенні в протоколі про адміністративне правопорушення про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП є сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, при цьому такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду суду не надано.

Відповідно до ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином оцінивши зібрані в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення передбачений ст. 130 ч.1 КпАП України.

А тому, відповідні обставини, в силу вимог п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.130, п.1 ч.1 ст.247, 283-285 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справах про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя