ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника адвоката Ільницького С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Ільницького С.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 серпня 2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн.

Відповідно до постанови, - ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем за контрактом та займаючи посаду старшого інспектора прикордонної служби групи адміністративно-юрисдикційної діяльності впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України, в порушення вимог ст. ст. 12, 11, 16, 121, 122, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, маючи реальну можливість діяти так, як того вимагають інтереси служби, всупереч отриманого наказу, в ніч з 18 на 19 червня 2024 року, в період з 02:30 по 03:00 год. здійснив фіктивний пуск навчального порушника у військовому містечку віпс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 », інформацію про фіктивну перевірку обліковано в «Робочому зошиті чергового» та передано по лінії оперативно-чергової служби, що виразилось у послабленні контролю за виконанням відданого розпорядження старшому інспектору прикордонної служби групи адміністративно юрисдикційної діяльності лейтенантом ОСОБА_1 щодо перевірки прикордонного наряду на напрямку зосередження основних зусиль в нічний час доби з 18 на 19 червня 2024 року.

Таким чином, ОСОБА_2 , будучи військовою службовою особою, через несумлінне ставлення до своїх обов`язків, недбало поставився до військової служби, в умовах особливого періоду, чим вчинив дії передбачені ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Ільницький С.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що не може залишатися без змін. Зазначає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, не в повній мірі дотримався вимог ст. ст. 22, 33 КУпАП. Звертає увагу на те, що матеріали справи не містять даних про притягнення ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності, позитивно характеризується, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, водночас, вчинене ним правопорушення не завдало збитків державним чи суспільним інтересам, не спричинило будь-яких негативних наслідків, тому просить суд, оскаржувану постанову суду скасувати, на підставі ст. 22 КУпАП ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП за малозначністю й оголосити йому усне зауваження, а провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП закрити.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що участі у розгляді справи ОСОБА_1 не брав, належним чином про дату розгляду справи повідомлений не був, повідомлення смс на свій мобільний телефон не отримував, також в матеріалах справи відсутня заява про те, що ОСОБА_1 просив його викликати у судові засідання через засоби мобільного зв`язку. Просить суд, поновити строк на апеляційне оскарження, який пропущений з поважних причин.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ільницького С.М., які підтримали доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції у відповідності до вищезазначених вимог закону належним чином з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах адміністративного правопорушення, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення №50 від 13.07.2024, складеному уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; висновку службового розслідування за фактом інформування відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_1 прикордонному загону від 24.06.2024 року № 16.2/40367-24-вих «Щодо передумов до виникнення негативних явищ у НОМЕР_1 прикордонному загоні», письмових поясненнях ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , від 03.07.2024 року, письмових поясненнях ОСОБА_1 від 03.07.2024, згідно яких він вину визнає, копії витягу з книги прикордонної служби , копії робочого зошита старшого зміни віпс «оноківці (тип В), копії робочого зошиту чергового віпс « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В), копією наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України від 26.03.2024 року № 279-ОС про призначення ОСОБА_1 старшим інспектором прикордонної служби групи адміністративно-юрисдикційної діяльності впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України, а також іншими наявними доказами у справі.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин недбалого ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення апеляційний суд враховує те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Однак, при накладенні стягнення за дане адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги, передбачені ст. ст. 22, 23 та 33 КУпАП, а саме: характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують відповідальність.

Так, під час апеляційного перегляду матеріалів справи встановлено, що від дій ОСОБА_1 суттєвої шкоди суспільним інтересам не заподіяно та тяжких наслідків не настало, останній характеризується позитивно, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення є малозначним, та вважає за можливе, у даному конкретному випадку, у відповідності до ст. 22 КУпАП звільнити останнього від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

При цьому, апеляційний суд вважає, що це буде достатнім для його виправлення та недопущення скоєння ОСОБА_1 правопорушень в майбутньому.

За змістом ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначність, як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, апеляційна скарга захисника адвоката Ільницького С.М. - частковому задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику адвокату Ільницькому С.М. строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу захисника адвоката Ільницького С.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, скасувати.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага