Справа№751/7120/23
Провадження №3/751/354/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 року м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Деркача О.Г.,

при секретарі Курач В.С.,

за участю: захисника - Черненка Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомо, майстер-сержант, водій ІІІ категорії гаража ВГЗ в УСБ України в Чернігівській області,

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

16.08.2023 року о 22 год. 11 хв., в місті Чернігові по вул. Толстого, буд. 38, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volvo XC-90, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від продуття приладу Драгер та від проходження огляду на визнання стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. За даним фактом відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 520540 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності пояснив, що ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнає, розкаюється, оскільки усвідомив, що вчинив максимально не розумно та більше точно не вчинить подібним чином. Просив суворо не карати та не застосовувати до нього покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки вони йому потрібні для здійснення виконання прямих службових завдань, пов`язаних з захистом суверенітету та територіальної цілісності України. Зазначив, що ОСОБА_1 проходить службу на посаді водія в Управлінні СБ України в Чернігівській області, до того ж має статус водія 1-го класу. Майстер-сержант ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, брав безпосередню участь в АТО.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина повністю доведена в судовому засіданні та підтверджується дослідженими матеріалами справи, зокрема: відомостями в протоколі про адміністративне правопорушення від 16.08.2023 року серії ААД № 520540 за ч. 1 ст. 130 КУпАП; диском з відеозаписом до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 520540 від 16.08.2023 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за допомогою ARHK 0087, який не проводився; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій від 16.08.2023 року; рапортом інспектора взводу № 2 роти № 4 БУПП в Чернігівській області лейтенанта поліції А.Шклярук від 16.08.2023 року, відповідного до якого останній інформує начальника УПП в Чернігівській області ДПП про подію та обставини відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 520540 від 16.08.2023 року, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 ; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №398738 від 16.08.2023 року, які суд вважає належними та допустимими доказами по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При цьому, статтею 23 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання про стягнення необхідно враховувати співрозмірність шкоди, завданої державним та суспільним інтересам, і шкоди, завданої особі. Суд повинен проаналізувати, чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні "Ісмаїлов проти Росії" від 6 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Більш того, у рішенні ЄСПЛ «Садоха проти України» від 11 липня 2019 року (справа №77508/11) Європейський суд дійшов висновку, що втручання у право власності заявника було законним, але щодо пропорційності такого втручання визнав, що застосована судом санкція закону у виді конфіскації відповідного майна, поклала на заявника надмірний тягар та була непропорційною вчиненому ним правопорушення.

У зверненні від 11.01.2024 року т.в.о. начальника ВГЗ Управління СБ України в Чернігівській області, майор ОСОБА_2 , зазначає про те, що майстер-сержант ОСОБА_1 проходить службу на посаді водія ІІІ категорії гаража відділу господарського забезпечення з листопада 2002 року, при виконанні ним складних оперативно службових завдань в умовах воєнного стану, пов`язаних з виїздом на Державний кордон, йому вкрай необхідно керувати транспортними засобами, тож просить суд обмежитись накладенням штрафу. Також, майор ОСОБА_2 разом зі зверненням зазначає про відзначення ОСОБА_1 нагородами, а саме: відзнакою Президента України "За участь в антитерористичній операції"; подякою від Управління Служби безпеки України в Чернігівській області від 28.06.2022 року; грамотою від Управління Служби безпеки України в Чернігівській області; позитивною службовою характеристикою т.в.о. начальника ВГЗ Управління СБ України в Чернігівській області, майора ОСОБА_2 .

Суд дійшов висновку, що позбавлення права керуванням ОСОБА_1 транспортними засобами, що передбачено санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, в даному конкретному випадку в умовах правового режиму особливого періоду воєнного стану, буде непропорційним та не відповідатиме характеру вчиненого правопорушення та особі правопорушника, оскільки очевидно покладатиме на нього індивідуальний надмірний тягар та буде очевидно неспіврозмірним практичній ролі правопорушення та відповідальності.

За таких обставин справи та беручи до уваги інші обставини справи, зумовлені визнанням ОСОБА_1 своєї вини та щире каяття, враховуючи його службу на захисті суверенітету та територіальної цілісності України, відданість справі захисту незалежної України в умовах правового режиму особливого періоду воєнного стану, оцінюючи всі отримані докази, суд вважає, що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому на нього слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції частини першої даної статті, у виді штрафу, проте без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в сумі 536 грн. 80 коп. підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 33-35, 40-1, ч. 1 ст. 130, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, на користь держави (Призначення платежу: отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/, 22030106; код за ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувач Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.Г. Деркач