Єдиний унікальний номер справи 678/1554/24
Провадження №3-678-797/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року селище Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого-судді Лазаренко А.В.,

за участі секретаря судових засідань Непийвода Л. Д.,

особи, яка притягується до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративні матеріали, які надійшли з відділу поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

04 листопада 2024 року до суду надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 164775 від 02 листопада 2024 року, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 02 листопада 2024 року о 18 год. 00 хв. в селищі Летичів по вул. Юрія Савіцького, 36 керував автомобілем Kia Soul, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Драгер 6810, результат тесту 2,01 проміле, від подальшого проходження експертизи на стан алкогольного сп`яніння у найближчому лікувальному закладі відмовився, чим порушив п. 2.9 а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав та надав пояснення про те, що 02 листопада 2024 року він перебував у компанії друзів, та вживав алкогольні напої. Коли вони ввечері поверталися додому, дружина, яка була за кермом їхнього автомобіля, перетнула суцільну лінію, чим порушила правила дорожнього руху. Внаслідок чого, поліцейські, які їхали за ними, дали знак зупинитися на узбіччі. Дружина відійшла від авто, щоб подзвонити додому, оскільки забула водійське посвідчення, а він залишився стояти біля машини. Поліцейські, які підійшли до нього, запропонували йому пройти тест на алкогольне сп`яніння, за результатами чого склали на нього протокол за водіння у нетверезому стані. Проте машиною він не керував, оскільки він вживав алкоголь напередодні.

Свідок ОСОБА_2 показала, що є дружиною ОСОБА_1 02 листопада 2024 року їхала по вул. Юрія Савіцького в селищі Летичів за кермом, а чоловік їхав збоку. При цьому вона допустила порушення правил дорожнього руху, перетнувши суцільну смугу, але побачила проблискові маячки автомобіля поліції, тому зупинилася на узбіччі. Поліцейським пояснювала, що за кремом була вона, а не її чоловік.

Заслухавши думку та пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що непередбачено законодавством (ч.1). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2).

Згідно з ч.1, ч.2 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Згідно з ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з оглянутих у судовому засіданні відеозаписів з нагрудної камери поліцейського, працівник поліції підходить до припаркованого на узбіччі автомобіля Kia, біля якого стоїть ОСОБА_1 . На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння останній погоджується, результат тесту 2,01. При цьому, на жодному відеозаписі не вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Також на відео зафіксовано наявність його дружини, яка пояснює працівника поліції, що при собі не має водійського посвідчення, яке їй зараз підвезуть.

Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність спеціального суб`єкта - водія транспортного засобу настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягало у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння, першочергово має бути встановлено та доведено належними і допустимими доказами факт керування особою транспортним засобом, лише після цього суд встановлює наявність ознак сп`яніння, пропозиція / вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Суб`єктом адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП може бути лише особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює усвідомлену і цілеспрямовану діяльність з використання відповідних його функцій.

У абз. 3 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14 роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Якщо безпосередньо уповноваженою особою не було встановлено сам факт керування особою транспортним засобом до його зупинки, подальша вимога співробітника поліції до даної особи пройти огляд на стан сп`яніння, носить неправомірний характер.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №404/4467/16-а (2-іс/811/3/17) зазначено, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в простірі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування (п. 38).

Водночас, органом поліції доказами, зокрема, відеозаписом, достовірно не підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, тому це виключає в діях особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інших доказів, які б доводили вину ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, в ході судового розгляду суду не було надано.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Таким чином, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин» і такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення правопорушення та враховуючи, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» і таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п. 53 рішення Суду від 20.09.2012 у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Вина ОСОБА_1 не підтверджена належними і допустимими доказами. Зазначені обставини підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частини третьої цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст.130, 247 п.1, 266, 283, 284, 294 КУпАП,

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення (протокол ЕПР1 № 164775 від 02 листопада 2024 року).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2024 року.

Суддя: підпис А. В. Лазаренко

Суддя: А. В. Лазаренко