П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2024 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гребінь О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з полку патрульної поліції у місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП відсутній в матеріалах справи, непрацюючого, особи з інвалідністю ІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 909423 від 03.09.2024 року: 03.09.2024 року о 08 год. 35 хв. Київська область, Білоцерківський район, с. Сухоліси, вул. Сухоліська, 199, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Motobloko 2070ДЕ (5.88 кВт)», серійний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в встановленому законом порядку, категорично відмовився.

Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення заперечив, вказав, що 03.09.2024 алкогольних напоїв не вживав та керуючи транспортним засобом перебував в тверезому стані. ОСОБА_1 зазначив, що він являється особою з інвалідністю ІІ групи та має певні захворювання, у зв`язку із чим у останнього постійно тремтять руки. Також ОСОБА_1 вказав, що його поведінка цілком відповідала обстановці, мав звичне забарвлення обличчя та порушення мови не мав, а розмовляв цілком звично.

ОСОБА_1 пояснив, що він повідомляв поліцейським про відсутність дійсних ознак сп`яніння та пояснював вищевказані обставини працівникам поліції, однак в останніх з незрозумілих причин було упереджене ставлення до ОСОБА_1 , поліцейські поводили себе нетактовно та абсолютно безпідставно пропонували пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Також ОСОБА_1 вказав, що приладу газоаналізатору не довіряє, у зв`язку із чим не бажав проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 пояснив, що не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, однак ОСОБА_1 зазначив, що має тяжке захворювання суглобів ноги, через що нога ОСОБА_1 не згинається, що перешкоджає останньому сісти в автомобіль та пересуватись на ньому. ОСОБА_1 зауважив, що пересування на автомобілі без створення спеціальних умов, приносить останньому значний фізичний біль, тому ОСОБА_1 не зміг попрямувати з працівниками поліції до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим поліцейські склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 пояснила суду, що того дня поверталась з дитячого садочка додому та по дорозі зустріла ОСОБА_1 , біля якого знаходились поліцейські. ОСОБА_2 запитала у ОСОБА_1 чи все у нього добре, на що останній вказав, що все нормально. ОСОБА_2 також зазначила, що того дня ОСОБА_1 мав звичний вигляд, запаху алкоголю та будь-яких інших ознак сп`яніння не мав. Крім цього ОСОБА_2 також пояснила, що їй відомо ОСОБА_1 є особою з інвалідністю та систематично приймає ліки.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що зранку 03.09.2024 він вийшов у двір та побачив на дорозі свого односельчанина ОСОБА_1 на мотоблоці, біля якого також знаходились працівники поліції. ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_1 попросив ОСОБА_3 забрати мотоблок, котрим він керував, пояснивши, що поліцейські будуть складати відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_3 зауважив суду, що ОСОБА_4 перебував в тверезому стані та не мав запаху алкоголю чи інших ознак алкогольного сп`яніння. ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_1 мав цілком звичний вигляд, у нього постійно тремтять руки, останній знаходився в адекватному стані, про що ОСОБА_3 також вказував і працівникам поліції, зауваживши, що поліцейські безпідставно мають намір складати відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, на що поліцейські сказали не хвилюватись, оскільки даний протокол про адміністративне правопорушення вони нібито скасують.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 909423 від 03.09.2024 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.09.2024, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, розписку ОСОБА_3 від 03.09.2024, рапорт від 03.09.2024, відеозаписи, додані до протоколу, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, суддя зазначає, що у відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги ст. 280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП закріплено, що відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура направлення та проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначається також Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 (далі - Порядок).

Суддя встановив, що 03.09.2024 року о 08 год. 35 хв. Київська область, Білоцерківський район, с. Сухоліси, вул. Сухоліська, 199, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Motobloko 2070ДЕ (5.88 кВт)», серійний номер .

З відеозаписів вбачається, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 з метою перевірки документів та під час перевірки особи, запитують чи не вживав ОСОБА_1 алкогольних напоїв та чи притягувався до відповідальності, на що останній повідомив, що алкоголь не вживає. На неодноразові пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду, вказуючи на відсутність підстав для проведення даного огляду.

В подальшому поліцейський зазначає, що у ОСОБА_1 наявне порушення мови, поведінка не відповідає обстановці та різка зміна забарвлення обличчя, на що ОСОБА_1 вказує на відсутність даних ознак та зазначає про небажання проходження огляду, у зв`язку із чим поліцейські вказали, що відносно ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Суддя вказує, що з пункту 2 Порядку та пункту 2 розділу І Інструкції випливає, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Таким чином, відповідно до положень законодавчо врегульованого порядку проведення медичного огляду підставою для його проведення мають бути обґрунтовані підстави вважати, що особа, яка керує транспортним засобом, становить небезпеку для дорожнього руху і оточення через перебування у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тобто лише очевидні ознаки сп`яніння, які у сукупності з констатацією відмови від проходження огляду є підставою для кваліфікації дій особи за ознаками відмови від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку.

При цьому суддя враховує ту обставину, що такий огляд має проводитися за наявності очевидних ознак сп`яніння, які об`єктивно встановлювались працівником поліції, однак суддя не вбачає об`єктивних підстав для направлення ОСОБА_1 для проведення огляду на стан сп`яніння. Про відсутність таких передумов свідчать, зокрема дані відеозаписів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, які відображають, що поліцейські фактично не встановлювали наявність чи відсутність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння в останнього, при цьому формально вказали на наявність таких та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Водночас відеозаписи відображають, що підставою для проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння стали ті обставини, що ОСОБА_1 раніше був позбавлений права керування транспортними засобами за керування у стані сп`яніння.

Відеозаписи вказують на охайний зовнішній вигляд, скоординовані рухи, чіткі та логічні відповіді ОСОБА_1 та повністю спростовують вказівки поліцейського про поведінку ОСОБА_1 , що не відповідає обстановці. Зазначена поліцейськими ознака сп`яніння - «тремтіння пальців рук» не є об`єктивною ознакою сп`яніння, оскільки дійсно під час розгляду встановлено, що ОСОБА_1 має постійне тремтіння рук, у зв`язку із станом здоров`я. Крім цього відеозаписи не відображають наявності різкої зміни забарвлення шкіряного покриву обличчя ОСОБА_1 .

При цьому слід звернути увагу, що за обставин вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв, в останнього безумовно мала б бути основана ознака алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, однак як вбачається з відеозаписів та наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 не мав зазначеної ознаки сп`яніння.

Крім цього суддя бере до уваги також пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , котрі під час розгляду справи також вказали суду, що 03.09.2024 ОСОБА_1 перебував у тверезому стані, мав звичний для себе вигляд, поведінку та мовлення.

Тому суддя зазначає, що відеозаписи та пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 свідчать про відсутність об`єктивних ознак сп`яніння у ОСОБА_1 та формальність і безпідставність дій працівників поліції, що свідчить про порушення працівниками поліції встановленого законом порядку.

Згідно із ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Вирішуючи справу, суддя також враховує, що лише вимога суб`єкта владних повноважень, що ґрунтується на законі, має наслідком її виконання. Означені вимоги суб`єкта владних повноважень не повинні межувати із свавіллям та з незаконним посяганням на права та обов`язки людини.

Враховуючи вищевикладене, суддя зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена достатніми, належними та допустимими доказами.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Європейський суду з прав людини притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 № 23-рп/2010 зазначив (п.4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

При цьому, й ЄСПЛ у справі «АЛЛЕНЕ де Рібермон про Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження по справі закривається, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що належних, допустимих та достатніх доказів факту вчинення інкримінованого діяння суду не надано, суддя дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно нього слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.130, ст.221, ст. 247, ст. 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , розпочате за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяО.О. Гребінь