Єдиний унікальний номер 317/6839/23
Провадження № 3/317/43/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Нікітін В.В., розглянувши об`єднаний матеріал, який надійшов відЗапорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

за ч. 7 ст. 121, ч. 5 ст. 126 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2023 року до Запорізького районного суду Запорізької області від Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області надійшли матеріали справи про адміністративні правопорушення за ч. 7 ст. 121 ч. 5 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 , згідно яких 17.11.2023 о 14-20 год. в Запорізькому районі а/д с. Біленьке с. Мар`ївка 4 км до с. Біленьке ОСОБА_1 керував мопедом Дельта 110 см3 без номерного знаку, який був незареєстрований в регіональному сервісному центрі МВС у встановленому законом порядку протягом 10 діб з моменту придбання, не маючи права керування таким транспортним засобом. Правопорушення вчиненоп повторно протягом року.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, адвокат Погосян М.А. в судовому засіданні заявила клопотання про закриття адміністративного провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення ч. 7 ст. 121, ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що провадження підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

При прийнятті рішення за наслідками розгляду справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що процесуальні особливості справ про адміністративні правопорушення прирівнюються до кримінального процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

При цьому суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Відповідальність за ч. 7 ст. 121 КУпАП наступає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною шостою цієї статті, а саме за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП наступає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом , керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Долучені до протоколів про адміністративне правопорушення диски з відеозаписами, як і самі протоколи, не містять відомостей про пристрій, на який велась зйомка, переглядом відеозаписів встановлено, що відеозаписи не мають звуку, тому не містять відомостей про будь-які вимоги, особисті дані учасників та інше.

Відеозапис фіксує лише, як автомобіль поліції їде за мопедом під керуванням якогось чоловіка, зупиняє його і на цьому запис закінчується. Не зафіксовано встановлення особи чоловіка, роз`яснення йому прав та складання протоколу. Вказане не дає суду можливості встановити, чи саме ОСОБА_1 було зупинено та чи саме він підписав протоколи.

У протоколах про адміністративне правопорушення не зазначено на який саме технічний засіб була зроблена відео-фіксація правопорушення із зазначенням його номера, тому відеозапис не можна вважати допустимим доказом. Аналогічної правової позиції дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №524/1284/17.

При цьому суд враховує те, що обов`язок проводити повну фіксацію як факту вчинення адміністративного правопорушення, так і подальших процесуальних дій, що вчиняються поліцейськими, передбачений "Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису", затвердженою наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 за № 28/3299 (в подальшому Інструкція від 18.12.2018). Відповідно до п. 5. розділу ІІ цієї Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський повинен переконатися в точності встановлених на пристрої дати та часу. На думку суду, метою обов`язкової відеофіксації процесу виявлення адміністративного правопорушення та процесуальних дій, що вчиняються поліцейським є забезпечення збирання об`єктивних доказів вчиненого правопорушення, усунення суперечностей, які можуть виникати у ході вчинення цих дій, перевірка правильності та законності дій як поліцейських, так і інших учасників у ході їх вчинення.

Вказані недоліки свідчать про недопустиміть відеозапису, як доказу факту вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбаченого ч.7 ст.121, ч.5 ст.126 КУпАП.

Свідків зазначеної події не було.

Крім того, в долученій до протоколу про адміністративне правопорушення за ч.7 ст. 121 КУпАП довідці щодо належності ТЗ та посвідчення водія відсутні ідентифікуючи ознаки транспортного засобу (VIN-код).

Стаття 7 КпАП України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено рішенням суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З вказаних положень Закону випливає, що обов`язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження у справі. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Протоколи про адміністративне правопорушення Серії ААД №593367 від 17.11.2023 та Серії ААД №593366 від 17.11.2023, є єдиними доказами факту вчинення адміністративних правопорушень, висновки яких не підтверджуються жодним доказом по матеріалам об`єднаної справи. Сам лише факт складання протоколів не є доказом вини у вчиненні ОСОБА_1 адміністративних правопорушень за ч. 7 ст. 121, ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні не доведено складу правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 121, ч. 5 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 , суддя вважає за необхідне провадження у об`єднаній справі про адміністративне правопорушення закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 121, 126, 283, 284, 287-290 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у об`єднаній справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 121, ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Нікітін