Справа № 375/1963/24
Провадження № 3/375/1263/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року селище Рокитне

Суддя Рокитнянського районного суду Київської області Банах-Кокус О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції у Київській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає на АДРЕСА_1 ,

за статтею 185 КУпАП, якому роз`яснені права за ст. 63 Конституції України, ст.268КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

13 листопада 2024 року до Рокитнянського районного суду Київської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 27 жовтня 2024 року серії ВАД 328780, відповідно до якого ОСОБА_1 , 27 жовтгня 2024 року о 16 годині 10 хвилин на вул. Незалежності, буд. 12 селище Рокитне Київської області чинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, що виражалась у відмові надання документів, що посвідчує його особу.

Такі дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за статтею 185 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та зазначав, що не вважає, що вчинив адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП, пояснив, що 27жовтня 2024 року він приїхав за адресою АДРЕСА_2 , оскільки йому подзвонив ОСОБА_2 та повідомив, що працівники поліції його затримали та везуть до ІНФОРМАЦІЯ_2 , селище Рокитне, вул. Незалежності, буд. 12. Коли він підїхав за зазначеною адресою побачив працівників поліції, які на його думку незаконно затримали громадянина ОСОБА_2 , вимоги поліцейських вважав не законними, на місце події викликав слідчо-оперативну групу.

Також зазначив, що поліцейські незаконно вимагали у нього показати посвідчення особи, на що ОСОБА_1 відмовився, запевнивши, що підстави для такої вимоги у працівників поліції відсутні. Також вказав, що до нього незаконно застосовано адміністративне затримання.

10 грудня 2024 року через канцелярію суду захисник Лісовська О.В. подала заяву про закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В судовому засідання адвокат Лісовська О.В. заяву підтримала та просила закрити провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185КУпАП. Також зазначила про те, що затримання ОСОБА_1 відбулося у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, при цьому у протоколі від 27 жовтня 2024 року, складеного за ст. 185 КУпАП, зазначено, що вказане правопорушення він вчинив 27 жовтня 2024 року о 16 год 10 хв, тоді як адміністративне затримання відбулося о 15 год 11 хв.

Вирішуючи питання про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст.7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Судом досліджено: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №328780 від 27 жовтня 2024 року, копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 328780 від 27 жовтня 2024 року, протокол про адімінстративне затримання №110960 від 27 жовтня 2024 року, рапорт поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №2 ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП капрала поліції Кравчинського А.В. від 27 жовтня 2024 року, диск з відеозаписом зафіксованим на нагрудну бодікамеру працівниками поліції.

Суддя, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, дослідивши протокол, надані до нього докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов висновку те, що в діях ОСОБА_1 є подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доведена поза розумним сумнівом доданими до протоколу про адміністративне правопорушення доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, зміст якого в повній мірі відповідає вимогам, визначеним ст. 256 КУпАП, відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

Так, з оглянутого відеозапису події, суддею встановлено непокору ОСОБА_1 виконати законні вимоги працівників поліції - надати документи, що посвідчують особу. Працівниками поліції ОСОБА_1 було неодноразово (з 15 год 03 хв до 15 год 10 хв відеозапису, диск 1/2, clip-0) роз`ясненно підстави для перевірки документів, що посвідчує особу, а саме ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію», на підставі яких висунута зазначена вимога. Водночас ОСОБА_1 тривалий час не виконував їх вимогу, відмовлявся від наполегливих, неодноразово повторених законних вимог працівників поліції при виконанні службових обов`язків про надання документів. Поведінка та дії ОСОБА_1 відносно працівників поліції супроводжувались зухвалістю. Адміністративне правопорушення здійснювалось в активній формі, в основному з ініціативи ОСОБА_1 відбувалось в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжувалось зухвалою поведінкою. О 15 год 11 хв ОСОБА_1 було затримано та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , селище Рокитне, вул. Незалежності, буд. 12, для встановлення його особи, припинення адміністративного правопорушення.

Частинами 2, 6 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами. Втручання в діяльність поліцейського, перешкоджання виконанню ним відповідних повноважень, невиконання законних вимог поліцейського, будь-які інші протиправні дії стосовно поліцейського мають наслідком відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів" відповідальність за статтею 185 КУпАП настає лише за дії, вчинені винним у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків. Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Відповідальність за ст. 185 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Так, злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків.

Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок та діють від імені держави.

Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням, невиконанням вимог, намаганням до втечі та іншими діями чи бездіяльністю.

Статтею 32 Закону України «Про національну поліцію», п.7 Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456, затверджено порядок перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану визначені випадки, коли поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.

З огляду на викладене, вимоги поліцейських про надання документів, що посвідчують особу ОСОБА_1 , є правомірними.

Крім того, суд наголошує, що в умовах воєнного стану, у ОСОБА_1 не було жодної обґрунтованої причини відмовляти працівникам поліції у їх законних вимогах. Вся процедура демонстрації документу, що посвідчує особу, становила б мінімальний час, та не спричинила б розвитку подальшої ситуації.

Суддя не приймає до уваги доводи заяви захисника ОСОБА_1 адвоката Лісовської О.В. про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки вони спростовуються належними та допустимими доказами у справі.

Щодо доводів захисника, з приводу не відповідності часу затримання ОСОБА_1 яке відбулося у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, при цьому у протоколі від 27 жовтня 2024 року, складеного за ст. 185 КУпАП, зазначено, що вказане правопорушення він вчинив 27 жовтня 2024 року о 16 год 10 хв, тоді як адміністративне затримання відбулося о 15 год 11 хв.

Відеозаписом події, чітко зафіксовано факт не виконання ОСОБА_1 неодноразової законної вимоги працівників поліції, а саме надання документу, що посвідчує особу, що свідчить про злісну непокору законному розпорядженню поліцейських з 15 год 03 хв по 15 год 10 хв, адміністративне затримання відбулося о 15 год 11 хв.

Суд звертає увагу, що 27 жовтня 2024 року на всій території України відповідно до Постанови КМУ від 13 травня 1996 року № 509 «Про порядок обчислення часу

на території України» переведено годинники на одну годину назад, з огляду на це суд вважає розбіжність в часі опискою, яка не впливає на суть адміністративного правопорушення.

Щодо можливих непроаналізованих заперечень захисника суд (суддя) посилається на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, його усталену практику, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, з метою попередження вчинення ним аналогічних правопорушень у майбутньому, суд вважає, що відносно ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення в межах санкції ст.185 КУпАП у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн, які слід стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави.

Керуючись статтями 33, 185, 251, 252, 280, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України - визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави (рахунок отримувача UA0010001; Код отримувача(код за ЄДРПОУ):37955989; код класифікації доходів бюджету: 21081300) в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

У разі несплати штрафу у строк, встановлений статтею 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , штраф у подвійному розмірів сумі 340 (триста сорок) гривень 00 копійок, відповідно до статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в дохід держави (рахунок отримувача: UA0026001; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; код класифікації доходів бюджету: 22030106) у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суду Київської області.

Суддя Олена БАНАХ-КОКУС