ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2894/24 Справа № 192/2613/24 Суддя у 1-й інстанції - Тітова О. О. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., за участю: захисника Карабут М.В.(в режимі відеоконференції), переглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 03 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Районним судом встановлено, що ОСОБА_1 10 вересня 2024 року о 19 год. 10 хвилин на 440 км автодороги Н08 керував автомобілем Мерседес Бенц, іноземна реєстрація номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), на вимогу працівника поліції відмовився від проходження медичного огляду у у встановленому законом порядку для встановлення стану алкогольного сп`яніння як в медичному закладі так і на місці правопорушення за допомогою алкотестера «Драгер» під запис на службову бодікамеру 797507, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження за відсутністю складу правопорушення, оскільки він 10 вересня 2024 року не керував автомобілем і не відмовлявся від проходження огляду.

В апеляційному суді захисник підтримала вимоги апеляційної скарги. Пояснила, що матеріалами не доведено законної зупинки транспортного засобу, наявність ознак сп`яніння, порушено процедуру огляду, відеозапис є недопустимим доказом, не роз`яснювалися права ОСОБА_1 , а також не взято до уваги, що останній є військовослужбовцем та перебував у тимчасовому місці дислокації, а залишення її могло бути як дезертирство.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення адвоката, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Рішення суду першої інстанції про визнання винуватим ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП є законними та обґрунтованими.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Районний суд дотримався вказаних вимог закону при розгляді справи.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими районним судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення в якому викладено обставини правопорушення; відеозаписом яким підтверджуються вказані обставини в протоколі; актом огляду; направленням в заклад охорони здоров`я.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги про не доведення факту керування апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються поведінкою ОСОБА_1 зафіксованою на відеозаписі.

Наявність ознак сп`яніння також підтверджується відеозаписом, відповідно до якого працівники поліції повідомили ОСОБА_1 що в них є підстави вважати наявність в останнього ознак алкогольного сп`яніння, чого ОСОБА_1 не заперечував. При цьому, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Під час розмови працівники поліції вважали, що ОСОБА_1 перебуває в стані сп`яніння, тому останньому й було запропоновано пройти огляд.

Стосовно процедури огляду, то порушень в даному випадку не встановлено, так як ОСОБА_1 відмовився взагалі проходити огляд, як на місці, так і в закладі охорони здоров`я, і в долучених до матеріалів справи доказах відсутні дані про зворотнє.

Що стосується пояснень про відсутність даних щодо законності факту зупинки автомобіля, то вони не спростовують факт керування та наявність ознак сп`яніння в ОСОБА_1 який відмовився проходити огляд, тобто наявність складу правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Пояснення захисника, що ОСОБА_1 відмовився, так як виконував службові обов`язки на лінії зіткнення не знайшли свого підтвердження, оскільки таких даних не надано.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В.Мудрецький