Справа № 128/4445/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 грудня 2024 року місто Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Карпінська Ю.Ф., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

04.11.2024 о 00 год 26 хв на а/д Т02-04 3 км, що в межах Вінницького району Вінницької області, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN PASSAT» д.н.з. НОМЕР_1 , на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою маячків синього і червоного кольору та сигналу сирени, не зупинився, був зупинений шляхом переслідування на патрульному автомобілі «Toyota Corola» д.н.з. НОМЕР_2 .

Тобто своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

В судові засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його захисник адвокат Педина О.А. неодноразово не з`являлися, хоч у встановленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду.

Судове засідання, призначене на 18.12.2024, відкладено за клопотанням захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Педини О.А. для ознайомлення з матеріалами справи та надання додаткового часу для вивчення матеріалів справи.

В судове засідання 26.12.2024 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Педина О.А. знову не з`явилися без поважних причин, хоч у встановленому законом порядку повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду.

Від захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Педини О.А. надійшло клопотання, у якому він просить відкласти судове засідання, призначене на 26.12.2024, у зв`язку із зайнятістю в слідчих діях.

Слід зазначити, що жодних доказів, які б підтверджували факт зайнятості ОСОБА_3 у слідчих діях та його неможливість з`явитися для розгляду даної справи, суду не надано.

Будь-які відомості про причини неявки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 також відсутні.

Інформація щодо всіх судових справ є у вільному доступі на офіційному вебпорталі «Судова влада України» за вебадресою: http://vnr.vn.court.gov.ua.

В своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Заяв про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його захисника адвоката Педини О.А. до суду не надходило.

В частині другій статті 268 КУпАП визначено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, по яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Відповідно до зазначеної норми Закону присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, не є обов`язковою.

З матеріалів справи убачається, що суд неодноразово відкладав розгляд справи у зв`язку з неявкою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та за клопотаннями захисника останнього адвоката Педини О.А.

Судом забезпечено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя, можливість надати письмові пояснення, заперечення тощо.

Натомість сторона захисту, попри надані можливості для реалізації своїх прав, вчиняє дії, що свідчать про бажання затягнути розгляд справи, зокрема, шляхом неявок в судові засідання, які не мали обґрунтованих на це причин. Таким чином, дії сторони захисту можуть розцінюватися як спроби зловживання процесуальними правами з метою затягування судового розгляду, що не сприяє ефективному здійсненню правосуддя.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 та його захисник адвокат Педина О.А. не були позбавлені можливості протягом усього часу перебування справи в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області, а саме: з 21.11.2024, подати до суду письмові пояснення щодо обставин події, яка відбувалася 04.11.2024 о 00 год 26 хв на а/д Т02-04, подати заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Суд вважає, що неодноразове відкладення розгляду справи, а також відсутність належних доказів, які б свідчили про поважність причин для відкладення судового розгляду, зумовлює штучне затягування та призводить до порушення строків розгляду справи, що в свою чергу розцінюється судом як спосіб ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

За таких обставин вважаю за можливе прийняти рішення по справі 26.12.2024 у відсутність належним чином повідомленої особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, та його захисника, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, обсяг яких є достатніми для прийняття рішення у справі.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Оглянувши матеріали справи, доходжу такого висновку.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, в тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з п. 2.4 ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

В частині першій статті 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Дослідивши адміністративний матеріал та оцінивши докази у їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, підтверджена у повній мірі письмовими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №165733 від 04.11.2024; рапортами працівника поліції від 04.11.2024 та від 19.11.2024; відеозаписами з бодікамери.

Так, з відеозапису з бодікамери установлено, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою маячків синього і червоного кольору та сигналу сирени, не зупинився, продовжив рух, а в подальшому був зупинений шляхом переслідування на патрульному автомобілі.

Сукупність вказаних вище обставин повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Установлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №165733 від 04.11.2024 складено у відповідності до вимог статті 256 КУпАП України. Під час його складання істотних порушень, що тягли б за собою визнання доказів недопустимими, працівниками поліції допущено не було.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підставі вищевикладеного та враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, обставини його вчинення, дані про його особу, вважаю з метою виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненням як ним, так й іншими особами нових правопорушень, необхідним визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, та застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу, і саме такий вид стягнення буде необхідним та достатнім для виправлення скоєного ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб визначається станом на 1 січня календарного року. Тому з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись ст.ст. 40-1, 122-2 ч. 1, 268, 284, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) грн 00 коп., в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, що становить 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

СУДДЯ