Справа № 466/9312/24 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д. Б.
Провадження № 33/811/1837/24 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Яцишина Андрія Володимировича на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2024 року,

встановив:

цієї постановою, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано до нього захід впливу у виді попередження.

Відповідно до постанови суду, 08 вересня 2024 року о 17 год 10 хв гр. ОСОБА_2 в м. Львові на перехресті вулиць Мазепи - Тичини, рухався на велосипеді по другорядній дорозі не надав переваги в русі транспортному засобу марки «Volkswagen е-Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що рухався по головній дорозі. В результаті дорожньо транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження та матеріальні збитки. Таким чином, гр. ОСОБА_2 порушив вимоги п. 16.11 ПДР, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

На зазначену постанову захисник адвокат Яцишин А.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування зазначає, що постанова суду першої інстанції не ґрунтується на дійсних обставинах справи та нормах чинного законодавства України, з огляду на наступне.

Вказує, що матеріали справи не містять жодного доказу вини саме ОСОБА_2 , наявності причинно-наслідкового зв`язку між його діями та настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначає, що фактично схема ДТП та протокол, який перебуває на розгляді суду складались виключно з пояснень учасників дорожньо-транспортної пригоди. Не було з`ясовано чи були свідки пригоди, не було віднайдено відеозаписи з камер відеоспостережень.

Зауважує, що з пояснень ОСОБА_2 вбачається, що він не визнає свою вину, а навпаки вказує на те, що водій автомобіля «Volkswagen е-Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 його не побачив та здійснив зіткнення із велисопедом, після того як почав рух, тобто не пересвідчився у безпечності перед початком руху. Проте працівники поліції, з невідомих підстав взяли до уваги виключно пояснення водія ОСОБА_1 , не надавши жодного обґрунтування та без з`ясування інших обставин або наявності будь яких доказів на підтвердження таких.

У судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , захисник адвокат Яцишин А.В., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи від останніх не надходило.

Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_1 , який заперечив доводи апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії АБА № 110142 від 08.09.2024 (а.с.1); письмових поясненнях ОСОБА_1 (а.с.3); схемі місця ДТП, в якій зазначено розміщення автомобіля та велосипеда та характерні ознаки пошкоджень(а.с.2); та інших матеріалах адміністративної справи у їх сукупності.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА № 110142 від 08.09.2024 у вину ОСОБА_2 поставлено те, що він 08 вересня 2024 року о 17 год 10 хв гр. ОСОБА_2 в м. Львові на перехресті вулиць Мазепи - Тичини, рухався на велосипеді по другорядній дорозі не надав переваги в русі транспортному засобу марки «Volkswagen е-Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що рухався по головній дорозі. В результаті дорожньо транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження та матеріальні збитки. Таким чином, гр. ОСОБА_2 порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії АБА № 110142 від 08.09.2024 обставини стверджуються також долученою до протоколу схемою місця ДТП (а.с.2), згідно з даними якої дорожньо-транспортна пригода мала місце 08.09.2024 у м. Львові на перехресті вул. Мазепи-Тичини

На переконання апеляційного суду схема місця ДТП складена у відповідності до вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, на такій зображено усі необхідні позначки, що дали можливість суду встановити обставини, які підлягають з`ясуванню.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Сукупність досліджених доказів, розташування транспортних засобів та характер отриманих ними пошкоджень, на думку апеляційного суду свідчать про те, що саме ОСОБА_2 порушив Правила дорожнього руху України, яке привело до пошкодження транспортного засобу.

Щодо доводів апелянта про те, що постанова суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_2 не ґрунтується на дійсних обставинах справи, то такі на думку суду є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суддя першої інстанції врахував та вказав у постанові усі зазначені в матеріалах справи докази.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З аналізу норми КУпАП вбачається, що порушення Правил дорожнього руху, яке мало наслідком пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Пунктом 16.11 Правил дорожнього руху України передбачено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Співставивши усі наявні у справі докази з фактично дослідженими по справі обставинами, та зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_2 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що матеріалами провадження доведено наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, чим спростовуються доводи апеляційної скарги.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковано за ст. 124 КУпАП, тому, що останній порушив вимоги п.16.11 ПДР України, оскільки на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, натомість невизнання правопорушником вини є голослівним, спростовується вищенаведеним, а відтак не приймається до уваги та розцінюється як спосіб уникнення адміністративної відповідальності за вчинене.

Таким чином, наведеними доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи, що мали значення для правильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду першої інстанції не ґрунтується на дійсних обставинах справи та нормах чинного законодавства України, спростовуються наявними матеріалами справи та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Твердження апелянта про інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок судді про доведеність ОСОБА_2 вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки склад вчиненого адміністративного правопорушення знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом апеляційної інстанції при винесенні постанови.

Відповідно до ст. 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Відповідно до ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Враховуючи особу правопорушника ОСОБА_2 , зокрема те, що він є неповнолітнім, а відтак суд першої інстанції стосовно нього вірно застосував захід впливу у виді попередження, що є достатнім для виправлення порушника та запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права судом першої інстанції не встановлено, тому, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.

Викладені в обґрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності таких висновків судді та не спростовують встановлені судом обставини ДТП, а тому підстави для скасування постанови судді першої інстанції відсутні.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвоката Яцишина Андрія Володимировича залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук