Справа №135/1338/24
Провадження №3/135/533/24
ПОСТАНОВА

іменем України

20.12.2024 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Нікандрова С.О., розглянувши адміністративний матеріал (протокол серії ААД №258343 від 08.10.2024), який надійшов з ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , -

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №258343 від 08.10.2024, який складений інспектором ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Головатюк Я., 08.10.2024 о 17 год. 24 хв. в м. Ладижин по вул. Процишина, 34, водій ОСОБА_1 керував електроскутером «ENERGY» без д.н.з. з ознаками наркотичного сп`яніння, неприродна блідість обличчя та звужені зіниці очей. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та пояснив, що під час його зупинки 08.10.2024 поліцейськими він не перебував в стані наркотичного сп`яніння, жодних ознак наркотичного сп`яніння у нього не було, що вбачається з наданого до протоколу відеозапису, він керував електровелосипедом E-BIKE ENERGI POWERбез д.н.з., який має потужність двигуна 350 Вт або 0,35 кВт, а отже не є механічним транспортним засобом. Оскільки вимоги п.2.5 ПДР передбачають обов`язок проходити огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння саме водіїв механічних транспортних засобів, він відмовився проходити медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння. Зазначені пояснення він надавав працівникам поліції, проте вони все одно склали протокол про адміністративне правопорушення.

Захисник адвокат Бодачевський Р.В. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, врахувавши наведені у клопотанні захисника доводи, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП передбачається за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Розділом 2 Правил дорожнього руху визначено обов`язки та права водіїв саме механічних транспортних засобів.

Зокрема, відповідно до п. 2.1, 2.5, 2.9 Правил дорожнього руху водій саме механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на Т3 та страховий поліс, а також має обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння та не керувати у стані сп`яніння.

Відповідно до п.1.10 ПДР України транспортний засіб пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Транспортні засоби поділяються на механічні та немеханічні. Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Отже системний аналіз зазначених вище положень Правил дорожнього руху свідчить, що чинні Правила розмежовують поняття «механічний транспортний засіб» та «транспортний засіб», різниця між якими полягає у наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна. Таке розмежування у вказаних термінах є досить суттєвим, оскільки саме належність до механічного транспортного засобу породжує відповідні обов`язки осіб, які керують такими транспортними засобами, та відносять їх до суб`єкта правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з п.2.13 Правил дорожнього руху та п.3 Положення про порядок видачі посвідчень водія, затвердженого постановою КМУ від 08.05.1993 №340, до транспортних засобів категорії А1 належать мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 кум. см. або електродвигун потужністю до 4 кВт. Отже, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша ніж 3 кВт. У свою чергу мопед буде відноситись до механічного транспортного засобу за наявності електродвигуна потужністю понад 3 кВт, але не більше 4 кВт. У протилежному випадку, транспортний засіб не буде вважатись механічним, оскільки навіть звичайний велосипед відноситься до транспортного засобу.

Одночасно суд звертає увагу, що Правила дорожнього руху взагалі не містять такого визначення як «електровелосипед» та не відносять такий транспортний засіб до механічних, а також не прирівнюють його до мопеда в розумінні положень Правил дорожнього руху, як помилково вважають працівники поліції.

Наявність посвідчення водія та реєстраційного документа передбачено виключно для механічних транспортних засобів. Розмежування поняття «механічний транспортний засіб» та «транспортний засіб» полягає у наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна. До механічних транспортних засобів можуть бути віднесені електровелосипеди та електромопеди з потужністю від 3 до 4 кВт.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 керував електроскутером «ENERGY» без д.н.з., тобто транспортним засобом, що приводиться в рух за допомогою електродвигуна.

З наданої стороною захисту копії накладної №1322/21 від 18.03.2018 вбачається, що ОСОБА_1 придбано електровелосипед E-BIKE ENERGI POWER вантажний 48V/350W. Отже, що потужність електродвигуна E-BIKE ENERGI POWER становить 350 Вт або дорівнює 0,35 кВт.

3 огляду на викладені обставини та надані на їх підтвердження докази (накладної №1322/21 від 18.03.2018), електровелосипед з E-BIKE ENERGI POWER вантажний 48V/350W з встановленим електродвигуном потужністю 350 Вт, яким ОСОБА_1 керував під час зупинки працівниками поліції, не є механічним транспортним засобом, а є легким персональним електричним транспортним засобом, як це визначено ст.1 ЗУ «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» №2956-IX від 24.02.2023 року.

Відповідно такі обставини беззаперечно виключають порушення ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху та свідчить про те, що він не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, як і пояснював ОСОБА_1 поліцейським під час його зупинки.

Крім того, процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

Пунктом 2 Порядку передбачено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.

Відповідно до вимог п.2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно ознак такого стану.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно відомостей відеозапису, який здійснювався при денному освітленні, у ОСОБА_1 відсутні будь-які ознаки наркотичного сп`яніння, зазначені в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, які б давали підстави працівнику поліції розпочати визначену законом правову процедуру направлення для проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. З відеозапису чітко видно, що у водія ОСОБА_1 , всупереч наведеним у протоколі твердженням, відсутня неприродна блідість обличчя, поведінка адекватна (мова чітка і зрозуміла, адекватні рухи тіла і формулювання своїх думок), реакцію на світло зіниць очей працівники поліції взагалі не перевіряли.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), на переконання суду дані відображенні у протоколі про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП є сумнівними, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, то ж, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді справи №463/1352/16-а встановив, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд прийшов до висновку, що в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які фактичні дані, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому враховуючи те, що фактичні обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративну справу відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП слід провадженням закрити відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.130, п.1 ст.247, ст.ст. 251, 179, 283-285, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події іскладу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області С.О.Нікандрова