Справа № 931/860/24
Провадження № 3/931/546/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року селище Локачі

Суддя Локачинського районного суду Волинської області Кідиба Т. О., розглянувши матеріали, які надійшли від Сектора поліцейської діяльності №1 (сел Локачі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , пенсіонера, протягом року не притягався до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

ВСТАНОВИЛА:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення 18.10.2024 року о 10:00 в АДРЕСА_2 ОСОБА_1 під час словесного кофлікту в громадському місці умисно заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину не визнав та пояснив, що 13.10.2024 року він виявив прорив водопроводу у помешканні своєї матері у с. Холопичі. Після спроб самостійно полагодити водопровід, йому це не вдалося і він по телефону 18.10.2024 року викликав працівників Затурцівської сільської ради для вирішення даної проблеми. По приїзду до нього вказаних працівників, між ним і начальником служби ОСОБА_3 виник словесний конфлікт через те, що останній вимагав у нього по закінченню роботи відвезти робітників у с. Затурці, на що той не погодився. Під час даного конфлікту виникла шарпанина між ним, ОСОБА_3 та робітниками ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , які підбігли, та в ході якої жодних тілесних ушкоджень він ОСОБА_2 не наносив, а останній пошкодив щоку об металеву сітку, біля якої все відбувалось. Словесного конфлікту між ним і ОСОБА_2 не було.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адмінвідповідальності, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Так, за положеннями ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зі змісту ст. 283 КУпАП вбачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

За вимогами ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

При цьому, суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази, суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Працівниками поліції дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 173 КУпАП, а на підтвердження його вини поліцейським додано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 967277 від 22.11.2024 року, постанову про закриття кримінального провадження від 18.11.2024 року, письмові пояснення ОСОБА_1 , протокол допиту ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення. Відсутність одного з елементів юридичних ознак складу правопорушення не утворює складу правопорушень.

З матеріалів справи вбачається, що 18.10.2024 року між ОСОБА_1 та працівниками Затурцівської сільської ради виникла сварка, в ході якої ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження.

Спричинення тілесних ушкоджень стали підставою для звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів та реєстрації кримінального провадження за ч. 1 ст. 125 КК України, що постановою дізнавача від 18.11.2024 року було закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України (а.с. 4).

Положеннями ч. 1 ст. 256 КпАП України передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити в тому числі дані про дату і місце його складення, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення

Викладене свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.

За змістом закону (КУпАП), розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

Диспозиція ст. 173 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що призвели до порушення громадського порядку і спокою громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. При цьому, громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною статтею, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме: громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу. Вулиця в цьому сенсі є громадським місцем.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Як вбачається із протоколу про адмінправопорушення, ОСОБА_1 під час словесного конфлікту умисно заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

Разом з тим, з наявних в матеріалах справи постанови дізнавача від 18.11.2024 року, письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_2 був заявником, який звернувся до поліції, в той час як ОСОБА_3 - особою, з якою у ОСОБА_1 виник словесний конфлікт, хоча такі дії відносно ОСОБА_3 йому в провину не ставляться.

У судовому засіданні ОСОБА_1 також заперечив факт скоєння адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_2 , позаяк він з ним не спілкувався.

Суд також зазначає, що в день події словесний конфлікт виник на основі раптово виниклих неприязних стосунків, а розмова на підвищених тонах була спрямована безпосередньо на вирішення конфлікту, а не на порушення громадського порядку, вказані дії не мали на меті порушення громадського порядку та здійснювались не з мотивів неповаги до громадського порядку і спокою громадян, що не можна вважати хуліганськими діями.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи документи та пояснення особи, яка притягається до відповідальності, суд дійшов висновку, що вчинення ОСОБА_1 будь яких хуліганських дій в розумінні наявності ознак ст. 173 КУпАП не підтверджено належними доказами. Конфлікт на грунті раптово виниклих неприязних відносин, що не призвів до дестабілізації стану суспільства, не можна вважати хуліганськими діями.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом враховуються вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

Суд самостійно не може змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитись в суді, і що, на переконання суду, буде істотним порушенням норм процесуального права.

Згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено і неухильно додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.

Згідно з ч. 3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, вважаю, що всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення слід тлумачити на його користь.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи зазначені норми закону, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП необхідно закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 173, 247, 251, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу може бути подано до Волинського апеляційного суду через Локачинський районний суд Волинської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Локачинського районного суду Т. О. Кідиба