Справа № 739/1838/24
Провадження № 3/739/887/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2024 року м. Новгород-Сіверський

Суддя Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області Кочура О.О.,

за участі: захисника Наполова М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, що надійшла з Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за

адресою:

АДРЕСА_1 , працює зварювальником в ДУ

«Новгород-Сіверська УВП (№31)», відомості про

притягнення до адміністративної відповідальності

відсутні;

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

02.08.2024 року інспектором СРПП Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області Зарицьким О.А. відносно ОСОБА_1 було складено протокол серії ААД №253786, про адміністративне правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП . Як підставу для складання протоколу про адміністративне правопорушення зазначено, що: «02.08.2024 року о 09 годині 55 хвилин, на вул. Поштова, 9, м.Новгород-Сіверський Чернігівської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAEWOO LANOS, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу ALCOTEST 6820, де проба позитивна. Про час та місце судового засідання ОСОБА_1 був повідомлений належним чином. У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, а його захисником суду надано письмові пояснення ОСОБА_1 , загальний зміст яких зводиться до невизнання винуватості у вчиненні передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП адміністративного правопорушення. Також, пояснення містять прохання ОСОБА_1 розглядати справу про адміністративне правопорушення без його участі, але за обов`язкової участі його захисника, адвоката Наполова М.І..

Захисник (адвокат) Наполов М.І. у судовому засіданні висловився про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення - у законному порядку (належними, допустимими та достатніми доказами) взагалі не задокументовано доказів, на підтвердження як самої події адміністративного правопорушення, так і наявності у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП адміністративного правопорушення. Вказав, що перед початком складання протоколу за ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , останній заперечував факт алкогольного сп`яніння. Внаслідок чого, поліцейський, припинивши безперервність відеозапису, зазначив, що протокол буде складений за будь-яких обставин. При цьому, хоча і оформив направлення ОСОБА_1 на огляд у лікувальному закладі, але, у порушення встановленого порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведення такого огляду ОСОБА_1 лікарем так і не забезпечив. Також захисник зазначив, що ОСОБА_1 жодного слова у будь-якому документі, включно з протколом про адміністративне правопорушення, не писав і писати не міг (внаслідок фізичного ушкодження (зламаної кісті руки), а лише вчинив спробу, наскільки це було можливо, проставити свої підписи.

Посилаючись на зазначене, захисник просив справу провадженням закрити.

Дослідивши усі наявні у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, заслухавши та надвши правову оцінку доводам захисника, врахувавши наведені у письмовому поясненні ОСОБА_1 аргументи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно припису ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію Ради Європи від 04.11.1950 року " Про захист прав людини і основоположних свобод" та практику ЄСПЛ як джерело права.

В рішенні "Салов проти України" від 27.04.2004 року ЄСПЛ нагадав, що фраза "відповідно до закону" вимагає, щоб оскаржуваний захід мав певне підгрунтя в національному праві. Крім того, у рішенні по справі "Пантелеєнко проти України" від 29 червня 2006 року (заява № 11901/02) в п.60 ЄСПЛ зазначено, що "законність розуміють як фундаментальну юридичну категорію, що є критерієм правового життя суспільства і громадян; законність також розглядають як принцип, метод та режим суворого, неухильного дотримання виконання норм права всіма учасниками суспільних відносин". У правовій державі законність (правозаконність) є гарантією правомірності застосування примусу).

Однак концепція "законності" стосується не лише статті 8, але й багатьох інших статей Конвенції. Наприклад, у справі "Кац та інші проти України" (рішення від 18.12. 2008 року) ЄСПЛ зазначив, що слово "законний" та словосполучення "відповідно до процедури, встановленої законом", які містяться в пункті 1 статті 5 Конвенції "Про захист прав людини та основоположних свобод" по суті, відсилають до національного законодавства і встановлюють обов`язок забезпечувати дотримання матеріально-правових та процесуальних норм національного законодавства.

Згідно з вимогами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Іншими словами, правовий порядок в України ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Коституцією України.

За статтею 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. Забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення гарантоване положеннями ст.7 КУпАП, за якою ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. А згідно припису ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, крім іншого, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Визначення "законності" або "згідно із законом" досить широко наведено в практиці ЄСПЛ, яка, як уже зазначалося вище, є джерелом права, у зв`язку з чим є обов`язковою для врахування національними судами при розгляді справ.

Окрім вже зазначеного, в п.44 рішення від 30.09.2010 року "Володимир Поліщук та Світлана Поліщук проти України" (заява №12451/04) ЄСПЛ наголосив, що словосполучення "згідно із законом" у п.2 статті 8 Конвенції "Про захист прав людини та основоположних свобод", по суті, стосується і встановлює обов`язок забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Таким чином, особа може бути піддана заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що повністю узгоджується із приписом ст.245 КУпАП.

Відповідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст. 62 Основного Закону обвинувачення (ЄСПЛ визначає передбачене ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення правопорушенням кримінального характеру) не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Тобто, суд може притягнути особу до відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд повинен вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Аналогічні положення Конституції України поширюються і на осіб, які обвинувачуються у вчиненні правопорушень, передбачених КУпАП. Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Конституційний Суд України також зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на її користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз.1 п.4 рішення ВП КСУ щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст.368-2 КК від 26.02.2019 № 1-р/2019).

У згаданому контексі обов`язковому врахуванню підляє наступне:

згідно ч.1 ст.254 КУпАП при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено положеннями: - ст. 266 КУпАП; - Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 (у подальшому тексті ІНСТРУКЦІЯ); - затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 ( в редакції від 07.11.2015 року) "Порядку направлення водіїв на огляд для виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду (у подальшому тексті- ПОРЯДОК).

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП огляду на стан с`яніння підлягають особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 3 ПОРЯДОКУ, п.6 ІНСТРУКЦІЇ, огляд на стан сп`яніння проводиться на місці зупинки транспортного засобу. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У даній справі відсутній (не підтверджується жодним з наявних доказів) факт зупинки поліцейським (поліцейськими) керованого ОСОБА_1 транспортного засобу ( у Постанові від 20.02.2019 року у справі № 404/4467/16-а( 2-іс/811/3/17) Верховний Суд дійшов висновку, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного заобу в просторі. Таким чином, для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП поліцейський мав зафіксувати на службову відеокамеру (портативний відеореєстратор поліцейського та/або стаціонарно встановлений на спецавтомобілі поліції відеореєстратор) безпосередній рух транспортного засобу, зупинення безпосередньо самим поліцейським транспортного засобу під час руху, і виключно за таких обставин вважається, що особа керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння). Навпаки, дослідженим судом аудіо-, відеозаписом встановлено факт звернення поліцейського (який у подальшому склав протокол про адмінправопорушення) до ОСОБА_1 , наступного змісту: «Дак це Ви стали закипіла вона у Вас, чи Вам сюди надо просто було?» . Що зайвий раз підтверджує відсутність факту зупинки поліцейським керованого ОСОБА_1 транспортного засобу. Оскільки не мала місця в дійсності - Указане свідчть про відсутність (дорожньо-транспортна пригода відсутня) у поліцейського правових підстав для вчинення будь-яких дій, спрямованих на визначення стану сп`яніння ОСОБА_1 ..

Також дослідженим аудіо-,відеозаписом встановлено, що ОСОБА_1 абсолютно адекватно поводиться під час спілкування з поліцейськими, одразу надає відповіді на запитання поліцейських, пояснює причину несправності свого транспортного засобу і, як наслідок, вимушеної зупинки. При цьому заперечує факт вживання алкогольних напоїв.

Під час аналізу доказів по справі, суд бере до уваги доводи захисника, виходячи з наявності в матеріалах справи про адміністративне правопорушення Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до змісту указаного Направлення поліцейським Направлення було оформлено стосовно саме гр-на ОСОБА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 . Суд враховує те, що, виходячи з вимог законодавства України про адміністративні правопорушення, у конкретній ситуації, дане Направлення могло бути оформлене лише в одному випадку висловлення ОСОБА_1 своєї незгоди з результатами проведеного огляду. При цьому суд враховує відомості даного направлення, зокрема, в частині часу його оформлення, а саме «10» год. «02» хв. 02.08.2024 року тобто, до моменту початку складання протоколу, серії ААД № 253786, від 02.08.2024 року (час складання протоколу: 10 год.10 хв. 02.08.2024 року). Але огляду ОСОБА_1 , на предмет виявлення стану алкогольного сп`яніння, в лікувальному закладі забезпечено так і не було, огляд лікарем не проводився (згідно п. 3 ПОРЯДКУ огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Згідно п. 6 ПОРЯДКУ водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється (оформлюється направлення, яке оголошується особі) поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я).

Також суд приймає до уваги переривання (відсутність безперервного відеозапису подій) аудіо-, відеозапису подій, за наслідками яких і було складено протокол відносно ОСОБА_1 та відсутність фактичного відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Таким чином, вину ОСОБА_1 у справі обґрунтовано на недостатніх доказах, що є неприйнятим та суперечить як нормам національного, так і міжнародного законодавства.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП адміністративного правопорушення, та, відповідно, про відсутність в його діях складу вище указаного адміністративного правопорушення. Що є правовою підставою для закриття провадження у справі згідно із п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.8,19,62 Конституції України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ", положеннями затвердженої Наказом від 09.11.2015 року № 1425/735 Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України «Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та затвердженого Постановою КМ України від 17.12.2008 року № 1103 ( в редакції від 07.11.2015 року) "Порядку направлення водіїв на огляд для виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду», ст.ст.1,7, 245, 247, 266, 280, 283-285 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі № 739/1838/24 про адміністративне правопорушення (протокол від 02.08.2024 року, серія ААД №253786) за ст. 130 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - ЗАКРИТИ, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Після набрання поставновою суду законної сили повернути ОСОБА_1 вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 21.09.2023 року. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративнеправопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга (подання) подається до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області.

Суддя: О.О. Кочура