КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/5775/2024 Головуючий у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Шоломіцького Івана Валентиновича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Шоломіцького Івана Валентиновича на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130, статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 15 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення із застосуванням ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, який становить 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 21 вересня 2024 року о 17 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем «Ford», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Мрії, 3 в м. Києві, не був уважним, не зреагував на зміну дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Крім цього, ОСОБА_1 21 вересня 2024 о 17 годині 10 хвилин керував автомобілем «Ford», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Мрії, 3 в м. Києві. Зважаючи на те, що у працівників патрульної поліції були підстави вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння згідно із ознаками такого стану, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. Однак ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що докази, які були досліджені судом у їх сукупності та взаємозв`язку, підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою, 22 листопада 2024 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Шоломіцький І.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15 листопада 2024 року у справі №759/20243/24 - скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що постанову суду першої інстанції прийнято без всебічного, повного та об`єктивного встановлення обставин справи та дослідження доказів, постанова є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

З оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції дійшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №134010 від 21 вересня 2024 року.

При цьому, інших об`єктивних доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, як пояснення свідків, матеріали фото-відеофіксації особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №134010 від 21 вересня 2024 року здобуто не було, а відтак вина ОСОБА_2 обґрунтована виключно на припущеннях та за відсутності належних доказів.

Вказує, що до суду першої інстанції ОСОБА_1 надавав пояснення зазначаючи, що інший учасник ДТП - водій ОСОБА_3 допустила експлуатацію транспортного засобу у технічно несправному стані, що і стало причиною ДТП.

Крім того працівниками поліції права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП водію ОСОБА_1 не були роз`яснені, що чітко зафіксовано на доданому відеозаписі.

Що стосується притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП то суд залишив поза увагою порушення працівниками поліції порядку огляду на стан сп`яніння, що передбачений ст. 266 КУпАП та затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування піл впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція).

Як вбачається з відеозапису, поліцейський не повідомляв ОСОБА_1 про наявність у останнього конкретних ознак алкогольного сп`яніння, та те що працівник поліції взагалі виявив будь-які ознаки сп`яніння.

Отже, вимога поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння є незаконною.

Зазначає, що з відеозапису також вбачається, що один з працівників поліції роз`яснив положення Інструкції, а інший працівник поліції запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестеру «Драгер», на що водій погоджувався, проте огляд чомусь, з невідомих причин після цього не розпочався.

Разом з цим, жоден з працівників поліції не вимагав та навіть не пропонував ОСОБА_1 проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Так, отримавши від ОСОБА_1 відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер працівники поліції відразу повідомили про складення протоколу.

З матеріалів справи вбачається наявність письмового направлення щодо ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, шо знижують увагу та швидкість реакції до медичного закладу «Соціотерапія» від 21 вересня 2024 року о 17:25 год та в такому направленні вказано, що інспектор поліції Давидюк В.П. доставив водія ОСОБА_4 у заклад охорони здоров`я «Соціотерапія», проте такий доказ є сфабрикований, оскільки водія ОСОБА_1 у медичний заклад працівники поліції не доставляли.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Шоломіцький І.В. підтримав вимоги апеляційної скарги та просив задовольнити її, вважаючи судове рішення незаконним і необґрунтованим, крім того просив викликати іншого учасника ДТП у якості свідка.

ОСОБА_1 в судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу, вказуючи, що ДТП сталося із за вини водія автомобіля «Volkswagen» - ОСОБА_3 оскільки в неї не горіли стоп-сигнали.

В судове засідання суду апеляційної інстанції інший учасник ДТП ОСОБА_3 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки до апеляційного суду не повідомила, а тому суд дійшов висновку, що її неявка відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Розглянувши заявлене клопотання про виклик іншого учасника ДТП у якості свідка, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про залишення клопотання без задоволення відповідно до положення ст. 294 КУпАП, оскільки в суді першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Шоломіцький І.В. приймаючи участь у справі, не заявляв клопотання про виклик свідка, а в апеляційному суді не наводились поважні причини неподання такого клопотання до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у справі доказах.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є порушення учасниками дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів тощо.

Відповідно п.2.3.б. Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, п.13.1. Правил дорожнього руху України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями ч. 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Разом із цим, згідно з п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водночас, за змістом п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Окрім цього, відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху України (див. постанову КАС ВС у справі № 678/991/17 від 15 листопада 2018 року).

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17 вказав, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні, що і є дійсним, в цій справі, так як показання свідків у повній мірі кореспондуються і іншими доказами в їх сукупності, у тому числі відеозаписом.

Приймаючи постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, та відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим з огляду на наступне.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 964647, що складений 21 вересня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 21 вересня 2024 о 17 годині 10 хвилин керував автомобілем «Ford», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Мрії, 3 в м. Києві, з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, до суду був наданий протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 134010 в якому зазначено, що ОСОБА_1 21 вересня 2024 року о 17 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем «Ford», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Мрії, 3 в м. Києві, не був уважним, не зреагував на зміну дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.3.б, 13.1 ПДР, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

Зі змісту протоколів встановлено, що в них зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Також протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вказані протоколи складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06 листопада 2015 року та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року.

Відповідно до пояснень правопорушника ОСОБА_1 , які він надавав під час складання протоколу він зазначив лише свої данні, адресу проживання, підпис стосовно ознайомлення зі ст. 63 Конституції України.

З пояснень потерпілої ОСОБА_3 вбачається, що вона керуючи автомобілем «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_3 в м. Києві по вул. Мрії, біля приватного ліцею «Премєра» в сторону вул. Салютна, зупинилась в крайній лівій смузі перед пішохідним переходом, пропустила пішоходів, та почала потихеньку рухатись в перед. В 17:10 год відчула удар в задню частину її автомобіля «Volkswagen». Водій автомобіля «Ford» - ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. В її присутності та присутності її чоловіка - ОСОБА_5 , водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Згідно схеми місця ДТП, яка сталась 21 вересня 2024 року о 17:10 год в м. Києві на вул. Мрії, 3, вбачається, що подія відбулась при денному освітленні та сухим покриттям проїзної частини, автомобіль «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок ДТП отримав пошкодження заднього бамперу, кришки багажника, глушника, накладки заднього бамперу,

Автомобіль «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 , отримав пошкодження переднього бамперу, правої фари, капота, радіатора решітки на передній частині автомобіля з правої сторони та правого переднього колеса.

Також апеляційний суд зауважує, що наявна у матеріалах справи схема місця ДТП повністю відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, містить сталі орієнтири, які дають можливість однозначно встановити місце ДТП, має позначення місць зіткнень транспортних засобів. Крім цього, вказана схема підписана усіма учасниками ДТП без будь-яких зауважень.

Крім того, в матеріалах справи наявна постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксована не в автоматичному режимі серія ЕНА №3101657, відповідно до якої, ОСОБА_1 будучи учасником ДТП не мав та не пред`явив, діючий поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В матеріалах справи також наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Схема ДТП, пояснення учасників дорожньої пригоди, протоколи про адміністративне правопорушення, постанова у своїй сукупності були прийняті судом до уваги як належні докази, на підставі яких суд дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, на підставі чого суд обґрунтовано визнав останнього винним в скоєній дорожній пригоді.

Зіткнення відбулося саме із за дій водія «Ford» - ОСОБА_1 оскільки він зобов`язаний, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та повинен був дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Матеріали даного провадження також містять відеозапис події, який є доказом у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як убачається з наявного в матеріалах справи відеозапису, працівники поліції приїхали на виклик стосовно ДТП, яка відбулась за участю водія автомобіля «Volkswagen» - ОСОБА_3 та водія автомобіля «Ford» - ОСОБА_1 .

Працівниками поліції було оглянуто місце події. Водія автомобіля «Ford» просили надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу для встановлення особи, водій автомобіля «Ford» повідомив, що в нього немає документів.

Працівниками поліції проведено поверхневу перевірку та знайдено зазначені документи та встановлено особу - ОСОБА_1 , також було встановлено особу потерпілої - ОСОБА_3 .

Під час розмови працівників поліції та ОСОБА_1 , у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння.

За результатом дослідження зазначеного відеозапису встановлено та чітко вбачається, що працівники поліції запитали у ОСОБА_1 чи він вживав сьогодні алкогольні напої, на що він відповів що сьогодні не вживав, лише вчора.

Працівники поліції повідомили, що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 з ознаками сп`яніння погодився.

Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, ОСОБА_1 декілька разів говорив, що він погоджується. Працівники поліції запитали ОСОБА_1 на що він погоджується, а він повідомив, що погоджується з ознаками алкогольного сп`яніння. На місці він погоджується, що вживав алкогольні напої, працівники поліції повторно запитують чи буде він проходити огляд за допомогою алкотестера Драгера або у медичному закладі. ОСОБА_1 повторно повідомляє, що він погоджується що вживав алкогольні напої та відмовляється від проходження огляду.

Крім того на відеозаписі ОСОБА_1 вказує, що він винний, він не побачив що водій автомобіля «Volkswagen» - ОСОБА_3 гальмувала.

Працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 964647 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення зачитано ОСОБА_1 суть правопорушення і його зміст, водій проставив підпис, пояснень не написав.

Вищезазначений відеозапис містить достовірні дані про дії водія ОСОБА_1 та працівників поліції, які передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення, що має істотне значення для правильного вирішення даної справи та є допустимим доказом згідно положень ст. 251 КУпАП.

Наведені вище докази є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Протоколи про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративних правопорушень складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан такого сп`яніння. Тобто, правопорушення є закінченим з моменту такої відмови.

Твердження апелянта про те, що ДТП сталась саме із-за несправного стану автомобіля «Volkswagen» та він вважає, що саме дії водія ОСОБА_3 знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, не може оцінюватися судом у даному провадженні, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється судом на підставі протоколу про адміністративне правопорушення щодо конкретної особи, складеного уповноваженою особою і направленого до суду.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та надані ним в апеляційному суді пояснення про те, що суд першої інстанції неправомірно визнав його винним у вчиненні ДТП, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є безпідставними, оскільки суперечать доказам, які є належними, достатніми та допустимими і на які суд обґрунтовано послався в постанові.

Посилання захисника, що ОСОБА_1 не було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, є необґрунтовані, оскільки в протоколах про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 проставив підпис, заперечень не висловив.

Вина останнього підтверджується наявними в матеріалами справи доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, а тому інші доводи апеляційної скарги суд сприймає критично, як намагання уникнути відповідальності за вчинене.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння створює загрозу життю та здоров`ю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху, а тому відсутні підстави для незастосування щодо неї адміністративного стягнення. Водночас відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за наявності для цього підстав може дозволити особі уникнути від встановлення факту сп`яніння, а відтак і відповідальності за це.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Письмові докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 , а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.3 б, 2.5, 13.1 Правил дорожнього руху та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи.

За таких обставин постанова Святошинського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування не вбачається, у зв`язку із чим апеляційний суд залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Шоломіцького Івана Валентиновича залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130, статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб