Справа №487/9435/24
Провадження №3/487/2408/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2024 Заводський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кузьменко В.В., за участю секретаря Рафальської Т.В., захисника Сорочана Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, що надійшли від Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 141215 від 02.10.2024 року, 02.10.2024 року о 11:00 год. в м. Миколаєві, перехрестя просп. Центральний та вул. Георгія Гонгадзе, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Laguna д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. На місці зупинки транспортного засобу від проходження на стан алкогольного сп`яніння відмовився, а також проїхати до медичного закладу у встановленому порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст.130 КупАП.

Однак, в судовому засіданні винність ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення не знайшла свого підтвердження за наступних обставин.

Так, в судовому засіданні захисник Сорочан Є.В. обставини, викладені у протоколі, спростовував. Пояснивши, що 02.10.2024 року ОСОБА_1 разом зі своїм товаришем ОСОБА_2 їхав в зазначеному автомобілі. За кермом перебував ОСОБА_2 на проїжджу частину вибігла дитина аби уникнути наїзду на неї ОСОБА_2 різко вивернув кермо праворуч, внаслідок чого допустив зіткнення автомобіля з електроопорою та рекламним щитом.

Крім того, з долученого до протоколу відеозапису вбачається, що ОСОБА_3 визнає факт керування автомобілем у момент ДТП. Також ОСОБА_1 неодноразово повідомляв поліцейським, що він не керував транспортним засобом у момент зіткнення.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно ст. 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена частиною першою диспозиції статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Крім того, з долученого до протоколу відеозапису вбачається, що ОСОБА_3 визнає факт керування автомобілем у момент ДТП. Також ОСОБА_1 неодноразово повідомляв поліцейським, що він не керував транспортним засобом у момент зіткнення.

Так, до протоколу не додано жодних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом,а також з відеозапису, який долучено до протоколу, також не вбачається встановленого факту керування ОСОБА_1 .

Сам по собі факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції не може свідчити про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки матеріалами справи не стверджуються обставини викладені у протоколах, а саме стосовно факту керування транспортним засобом.

Таким чином, з огляду на зміст пункту 1.10 Правил дорожнього руху України та пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", у даному конкретному випадку, ОСОБА_1 неможливо визнати водієм, оскільки у матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом, а тому сам по собі факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, за відсутності встановленого факту керування транспортним засобом та зупинки транспортного засобу, не містить складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

На підставі викладеного, суд надходить до висновку про те, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом, а тому суд надходить до висновку про необхідність у відповідності до вимог ст. 247 ч. 1 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закриття провадження у даній справі, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з вiдсутнiстю подiїi складу адмiнiстративного правопорушення.

Постанова набирає чинності через 10 днів з моменту винесення та може бути оскаржена чи опротестована до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва, у строк та порядок, передбачений ст. 294 КУпАП.

Суддя: В.В. Кузьменко