КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№33/824/5368/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2024 року місто Київ

справа № 755/16005/24

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В.,

при секретарі Балковій А.С.

за участю:

потерпілої ОСОБА_1 ,

захисника-адвоката Максименка Костянтина Миколайовича,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

захисника-адвоката Каченюка Олега Ігоровича,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_3 та апеляційну скаргу захисника-адвоката Максименка Костянтина Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 за ст.124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №968272, 02 вересня 2024 року о 07.55 год. в місті Києві по вул. Березняківська, 38, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, не реагувала за її змінами, при виїзді з прилеглої території не надала перевагу автомобілю «Haval Н6», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїла з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.2.3.б ПДР, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №968271, 02 вересня 2024 року о 07.55 год. в місті Києві по вул. Березняківська, 38, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Haval Н6», д.н.з. НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував за її зміною, при виникненні перешкоди, а саме транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , який зупинився в крайній лівій смузі на нерегульованому перехресті в напрямку Дніпровської набережної, в напрямку руху автомобіля «Haval Н6», д.н.з. НОМЕР_2 , який він об`єктивно спроможній був виявити, не вжив заходів для об`їзду перешкоди, не зменшив швидкість не зупинив транспортний засіб та здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п.2.3.б, 12.3 ПДР, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, потерпілий ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2024 року скасувати та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що він є власником автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , який зазнав пошкоджень внаслідок ДТП.

Вказував, що суд першої інстанції повністю проігнорував те, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 02 вересня 2024 року серії ААД №968271 ОСОБА_2 власноручно зазначив, що він свою провину визнає, тобто суд першої інстанції мав би критично віднестися до заперечень ОСОБА_2 , які були надані ним у судовому засіданні, оскільки вони суперечать його попередній заяві про визнання провини, та оцінювати їх як такі, що спрямовані на уникнення від відповідальності.

Зазначав, що суд першої інстанції не надав жодної оцінки тому, що автомобіль «Haval» під керуванням ОСОБА_2 рухався в лівій смузі, попри те, що права смуга була абсолютно вільною.

Посилався на те, що у судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що він мав намір здійснити лівий поворот, тому ним було обрано ліву смугу для руху. Однак відповідні пояснення вважає голослівними, оскільки не підтверджен жодними доказами та суперечать дійсним обставинам справи.

Вказував, що як вбачається з відеозаписів, що містяться в матеріалах справи, транспортний засіб «Haval» у момент зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat» навіть не гальмував.

Зазначав, що ОСОБА_2 під час вибору безпечної швидкості руху не врахував, що в зустрічному напрямку утворився затор, який об`єктивно обмежував йому можливість бачити дорожню обстановку з місця водія, а саме рух транспортних засобів з прилеглої території.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, захисник-адвокат Максименко К.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2024 року скасувати та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що ОСОБА_1 не заперечує частини своєї вини у ДТП, однак вважає, що ОСОБА_2 також порушував Правила дорожнього руху, що мають причинно-наслідковий зв`язок з ДТП.

Вказував, що суд першої інстанції не надав жодної оцінки доказам, які містяться в матеріалах справи: відеозаписам, змісту протоколу, схемі ДТП.

Зазначав, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що безпосередньо після ДТП ОСОБА_2 визнавав, що він не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував за її зміною, при виникненні перешкоди, який він об`єктивно спроможній був виявити, не вжив заходів для об`їзду перешкоди, не зменшив швидкість не зупинив транспортний засіб та здійснив зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдання матеріальних збитків та порушення вимог п.п.2.3.6,12.3 ПДР.

Посилався на те, що із відеозаписів, що містяться в матеріалах справи, вбачається, що водій автомобіля «Хавал» не подавав сигналу світловими покажчиками повороту, що свідчить про відсутність у нього дійсного наміру здійснити поворот.

Вказував, що повністю поклавшись на висновки експертів, суд першої інстанції проігнорував, що автотехнічним дослідженням визначається відповідність (невідповідність) дій водія вимогам ПДР України, з технічної точки зору, а встановлення порушення ПДР України водіями є прерогативою суду, і не входить в компетенцію експерта.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її захисник-адвокат Максименко К.М. доводи апеляційних скарг підтримали та просили їх задовольнити з вищевказаних підстав.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисник-адвокат Каченюк О.І. у судовому засіданні апеляційного суду заперечували проти задоволення апеляційних скарг.

Потерпілий ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність.

А відтак, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглядати справу за відсутності потерпілого ОСОБА_3 , який не з'явився в судове засідання.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, проаналізувавши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З'ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п.2.3 (б), (д) Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Згідно з п.12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Пунктом 16.11 ПДР України визначено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Висновок суду першої інстанції про те, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП не знайшла свого підтвердження зібраними по справі доказами, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Такий висновок підтверджується сукупністю доказів, оцінених судом першої інстанції, а саме: схемою місця ДТП від 02 вересня 2024 року, на якій вказано місце зіткнення та розташування транспортних засобів; поясненнями водіїв: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ; висновком експерта Давидовича О.О. за результатами інженерно-транспортного дослідження №61 від 27 вересня 2024 року; висновком експерта ОСОБА_5 за результатами проведення автотехнічного дослідження №197/24 від 10.10.2024 року.

Згідно пояснень ОСОБА_1 від 02 вересня 2024 року, вона рухалася на своєму автомобілі «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 з провулку Березняківського, 29А, виїжджала на головну дорогу. Ввімкнула лівий покажчик повороту, переконалася у тому, що їй надає перевагу в русі автомобіль «Мазда», переконалася у безпечності свого маневру і почала потроху виїжджати з провулку. Не пересікаючи преривисту лінію, зупинилася, щоб переконатися у безпечності свого маневру та побачила, як автомобіль «Haval Н6», д.н.з. НОМЕР_2 їде на неї не гальмуючи, чим пошкодив їй передню частину автомобіля та зіткнувся з автомобілем «Мазда», який стояв у її полосі.

З письмових пояснень ОСОБА_2 від 02 вересня 2024 року вбачається, щовін, керуючи автомобілем «Haval Н6», д.н.з. НОМЕР_2 зі сторони вул. Березняківської їхав по своїй смузі в напрямку Дніпровської набережної навпроти в`їзду/виїзду до ТЦ «Епіцентр». Зазначив, що із полоси зустрічного руху виїзджало авто «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 із яким відбулося зіткнення, в результаті якого його автомобіль винесло на зустрічну смугу, де відбулося зіткнення з автомобілем «Мазда». Вказав, що автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 зіткнувся з його автомобілем виключно в межах його смуги руху, оскільки через щільний зустрічний рух, він не бачив як автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 виїзджав зі смуги зустрічного руху, щоб зробити маневр ухилення від зіткнення. Зазначив, що він їхав лівою смугою, щоб через декілька метрів здійснити поворот ліворуч до паркувального майданчику ТЦ «Велмарт».

Відповідно до пояснень ОСОБА_4 , вона керувала автомобілем «Мазда СХ-3», д.н.з. НОМЕР_3 по вул. Березняківській зі сторони вул. Дніпровська Набережна в крайньому лівому ряду. У зв`язку з тим, що всі полоси були зайняті автомобілями через затор, з правої сторони з виїзду (біля будинку по вул. Березняківська, 29) виїхав на проїзджу частину дороги автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , який бажав зробити лівий поворот і їхати в сторону вул. Дніпровська Набережна. Вказувала, що всі автомобілі по полосам, які рухались зі сторони вул. Дніпровська Набережна пропустили авто «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 . В цей же час в напрямку Дніпровської Набережної рухався по зустрічній смузі автомобіль «Haval Н6», д.н.з. НОМЕР_2 і коли «Volkswagen Passat» перетнув полосу, то сталося його зіткнення з автомобілем «Haval Н6», внаслідок чого автомобіль «Haval Н6» в`їхав в її автомобіль в ліву сторону.

Висновок експерта є доказом, якому суд дає оцінку як окремо, так і у сукупності з іншими доказами, і наперед усталеної сили немає.

Відповідно до висновку експерта Давидовича О.О. за результатами інженерно-транспортного дослідження №61 від 27 вересня 2024 року:

з урахуванням вищенаведеного, час, що пройшов з моменту початку виїзду автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 на зустрічну смугу до зіткнення 1,2 секунди;

в дорожній ситуації, що склалась водій автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 виїжджаючи на головну дорогу повинен був відповідно до вимог п.2.3(д) не створювати загрози іншим учасникам руху та дати дорогу автомобілю «Haval Н6», д.н.з. НОМЕР_2 , який наближався до перехрестя згідно вимог п.16.11 Правил дорожнього руху України;

в дорожній ситуації, що склалась, технічна можливість запобігти даній ДТП у водія автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , залежала від виконання вимог п.2.3(д), п.16.11 ПДР.

в даному випадку виконуючи вимоги п.2.3(д), п.16.11 ПДР, водій автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 мав технічну можливість запобігти даній ДТП;

в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Haval Н6», д.н.з. НОМЕР_2 повинен був відповідно до вимог п.12.3 ПДР, з моменту виникнення небезпеки, прийняти заходи гальмування аж до зупинки;

в дорожній ситуації, що склалась, водій ОСОБА_2 не мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 шляхом своєчасного застосування гальмування (як способу зупинки у межах найкоротшої, з можливих, віддалі) виконуючи вимоги п.12.3 ПДР;

з технічної точки зору, в діях водія «Haval Н6», д.н.з. НОМЕР_2 невідповідностей вимогам ПДР України які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, не вбачається;

з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 вбачається невідповідність вимогам п.2.3 (підпункт «д») п.16.11ПДР України, що дає підстави дійти до висновку про причинно-наслідковий зв`язок дій водія вказаного автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 із настанням даної пригоди;

підсумовуючи вищевикладене необхідно зробити висновок, що як вбачається із матеріалів справи та з технічної точки зору, причиною настання даної ДТП стали невідповідність вимогам п.2.3 (підпункт «д») п.16.11ПДР України дій водія автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно висновку експерта ОСОБА_5 за результатами проведення автотехнічного дослідження №197/24 від 10.10.2024 року:

в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Haval Н6», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п.11.5, 12.3 ПДР України;

в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 повинна була діяти у відповідності до вимог п.10.2 ПДР України;

в даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «Haval Н6», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.11.5 ПДР України;

в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Haval Н6», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 невідповідностей вимогам п.12.3 ПДР України не вбачається;

в даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.10.2 ПДР України.

З вищевказаних висновків вбачається, що експертами досліджувався відеозапис та його розкадровка, проводились розрахунки зупиночного часу автомобіля Haval Н6», д.н.з. НОМЕР_2 з моменту виникнення небезпеки та відповідно було встановлено, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Haval Н6», д.н.з. НОМЕР_2 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , який виїхав на його траєкторію руху, шляхом застосування екстреного гальмування.

Сукупність наведених вище доказів з урахуванням характеру та локалізації пошкоджень транспортних засобів під час взаємного контактування та відповідних кінцевих положень підтверджує факт того, що водій автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 виїжджаючи на головну дорогу повинна була відповідно до вимог п.2.3 б ПДР не створювати загрози іншим учасникам руху та дати дорогу автомобілю «Haval Н6», д.н.з. НОМЕР_2 , який наближався до перехрестя згідно вимог п.16.11 ПДР.

Отже, саме водій ОСОБА_1 здійснила виїзд на головну дорогу з порушенням ПДР.

А відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що останнім було порушено п.п.2.3 (б), 12.3 ПДР України.

Доводи апеляційних скарг про те, що суд першої інстанції не надав жодної оцінки тому, що автомобіль «Haval» під керуванням ОСОБА_2 рухався в лівій смузі, попри те, що права смуга була абсолютно вільною; ОСОБА_2 під час вибору безпечної швидкості руху не врахував, що в зустрічному напрямку утворився затор, який об`єктивно обмежував йому можливість бачити дорожню обстановку з місця водія, а саме рух транспортних засобів з прилеглої території, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки саме водій, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

В матеріалах справи відсутні докази, які б вказували, що ОСОБА_1 з урахуванням положень п.п.2.3 (б), 16.11 ПДР України не мала об`єктивної можливості зреагувати на дорожню обстановку для уникнення ДТП.

Таким чином, є безпідставними доводи апеляційних скарг про те, що ДТП мала місце і внаслідок порушення положень ПДР України з боку водія ОСОБА_2 .

Зазначення ОСОБА_2 безпосередньо після ДТП в протоколі про адміністративне правопорушення від 02 вересня 2024 року серії ААД №968271 про те, що він свою провину визнає, не впливає на правильність висновків суду першої інстанції про відсутність в діях водія «Haval Н6», д.н.з. НОМЕР_2 невідповідностей вимогам ПДР України які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, оскільки вказане підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Посилання в апеляційних скаргах на те, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам є необгрунтованими, оскільки суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини вчиненого правопорушення, наявні у справі докази, механізм ДТП та характер отриманих обома транспортними засобами механічних ушкоджень.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах не спростовують висновків суду про відсутність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_3 та апеляційну скаргу захисника-адвоката Максименка Костянтина Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.