Справа № 308/351/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.08.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за її апеляційною скаргою на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 січня 2024 року визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) грн 60 копсудового збору.

Згідно з постановою, - 24.12.2023, о 03 год 17 хв, у м. Ужгород, на пл. Б. Хмельницького, 1, гр. ОСОБА_1 передала право керування транспортним засобом марки «VolkswagenJetta», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря - нарколога. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.9 «г» Правил дорожнього руху України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність та необґрунтованість постанови суду, просить її скасувати. Зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази умисних дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Натомість, ОСОБА_1 неодноразово повідомляла поліцейських про те, що ОСОБА_2 жодних алкогольних напоїв не вживав у її присутності, був повністю тверезий, що підтверджується наявним у матеріалах справи відеозаписом. Окрім цього, апелянтка вважає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження часу вчинення діяння - передачі керування автомобіля ОСОБА_1 громадянину ОСОБА_2 . Також апелянтка звертає увагу на те, що матеріали справи не місять відомостей про те, що ОСОБА_1 , передаючи керування транспортним засобом ОСОБА_2 повинна була знати чи знала про те, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Також відсутні дані про те, що ОСОБА_1 була присутня під час складання відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення. Постанову просить скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Зі змісту ст.283 КУпАП убачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі, оскільки не з`ясував повно і всебічно всіх обставин справи та не перевірив належним чином наявні в справі докази.

Так, диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, для настання відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції необхідна наявність сукупності елементів складу адміністративного правопорушення. В даному випадку необхідна наявність таких елементів складу адміністративного правопорушення в сукупності: перебування особи, якій передано керування транспортним засобом, у стані сп`яніння; усвідомлення особою, яка передає керування транспортним засобом того, що ця особа перебуває у стані сп`яніння; добровільна, з власної волі передача керування транспортним засобом.

У п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції (ч. 1 ст. 130 КпАП), настає за умови, що тому, хто це робить, відомо про такий стан.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 412346 від 24 грудня 2023 року, 03 год 17 хв, у м. Ужгород, на пл. Б. Хмельницького, 1, гр. ОСОБА_1 передала право керування транспортним засобом марки «VolkswagenJetta» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря - нарколога. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.9 «г» Правил дорожнього руху України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 412346 відносно ОСОБА_1 працівниками поліції було додано: копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 264063 від 24 грудня 2023 року, складеного відносно ОСОБА_2 (а.с.3), копію висновку щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 2445 від 24.12.2023 року (а.с.4), та копію постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАБ № 578088 від 24.12.2023(а.с.5).

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 була обізнана про те, що ОСОБА_2 перебував у стані сп`яніння.

При відтворенні відеозапису події в ході апеляційного розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово повідомляла патрульних про те, що ОСОБА_2 жодних алкогольних напоїв у її присутності не вживав, був повністю тверезий, і про те, що він не може керувати транспортним засобом оскільки перебуває у стані сп`яніння їй нічого не казав.

Окрім того, з матеріалів справи убачається, що при оформленні адміністративного матеріалу стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, пояснення від самої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не відбирались.

Вказаним обставинам суд першої інстанції оцінки не надав.

На думку апеляційного суду, матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження як суб`єктивної так і об`єктивної сторін інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, вказаного в протоколі, відповідно і наявності в діях останньої складу зазначеного правопорушення.

Інших доказів, які б свідчили про обізнаність ОСОБА_1 про перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння матеріали справи, надані суду, не містять.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що наявними в матеріалах справи доказами не доведено, що ОСОБА_1 , передаючи керування своїм автомобілем ОСОБА_2 , була обізнана, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння та мала прямий умисел на здійснення таких дій.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 січня 2024 року стосовно ОСОБА_1 щодо порушення нею п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, оскільки в її діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі, і таких не було встановлено в ході апеляційного розгляду.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з того, що у результаті апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження в справі щодо неї підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст.247, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага