КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №33/824/5865/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Тимошенка Владислава Володимировича переглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Тимошенка Владислава Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина

України, який працює ФОП

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на якого накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців,-

установив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №131947 від 18 вересня 2024 року ОСОБА_1 18 вересня 2024 року о 16 год 10 хв в м. Києві по Набережному шосе, керуючи автомобілем Фольцваген, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Тойота, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який в свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем Шкода, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку.

В результаті ДТП всі транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою Тимошенко В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову суду в частині призначеного покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції належним чином не мотивував підстави для обрання такого суворого виду стягнення.

Вказує, що дії ОСОБА_1 не призвели до тяжких наслідків, він не був у стані сп`яніння, не покидав місце пригоди, вину визнав, щиро розкаявся та добровільно повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілим у найкоротший термін.

Потерпілі не бажали суворого покарання для водія ОСОБА_1 та висловлювали позицію, щодо застосування або найменшого покарання, або звільнення від покарання, обмежившись попередженням.

Але суд першої інстанції не заслухав думку потерпілих, не врахував аргументи ОСОБА_1 , щодо їх позиції та його дій, направлених на усунення шкідливих наслідків правопорушення.

Зазначає, що суд першої інстанції під час призначення покарання ОСОБА_1 проігнорував факт відсутності обтяжуючих обставин в його діях та наявність пом`якшуючих обставин, не врахував думку потерпілих, щодо призначення покарання та прийняв упереджене рішення, яке не гуртувалося на принципах повноти, всебічності та законності.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Тимошенко В.В. апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити з вищевказаних підстав.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши матеріали та письмові докази, наявні в справі, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді, і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, та в апеляційній скарзі не оспорюється.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Як випливає із положень ч. 2 ст. 30 КУпАП, позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

За змістом ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Проте, зазначені вимоги закону суддею першої інстанції, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 124 КУпАП не були дотримані у повній мірі.

Так, судом першої інстанції не з`ясовано та не враховано в сукупності всі обставини, зокрема те, що правопорушення ОСОБА_1 не потягло за собою вагомих негативних наслідків, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, не покидав місце ДТП, вину визнав, щиро розкаявся та добровільно повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілим у найкоротший термін.

Вищенаведені обставини, на думку апеляційного суду, є такими, що істотно знижує ступінь суспільної небезпеки.

Із огляду на викладене, призначене ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керувати транспортним засобом строком на 6 (шість) місяців слід вважати занадто суворим та таким, що не відповідає особі правопорушника.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині накладення адміністративного стягнення із застосуванням до ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Тимошенка Владислава Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року, щодо ОСОБА_1 змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

За вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. 00 коп.

В іншій частині постанову Печерського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року, щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду К.П. Приходько