Провадження №3/751/3811/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Діденко А.О.

при секретарі Бобровник Н.В.

з участю представника Чернігівської митниці Назарчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові справу за поданням Чернігівської митниці про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 481 МК України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку Туркменістану, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В с т а н о в и в :

03 грудня 2024 року Чернігівська митниця звернулася до суду з поданням про притягнення до адміністративної відповідальності громадянку Туркменістану ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 481 МК України.

У судовому засіданні представник Чернігівської митниці подання підтримала, вказала, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, а тому просила притягнути до відповідальності в межах санкції ч. 6 ст. 481 МК України.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у судове засідання не прибула, про день та час розгляду справи повідомлялася, проте в матеріалах справи відсутні відомості про отримання судової повістки станом на час винесення постанови.

Заслухавши представника Чернігівської митниці, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

За змістом статті 8 Митного кодексу України, митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості, а також додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення вини є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Частиною 2 статті 251 КУпАП також визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч. 1 ст. 486 МК України).

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

За змістом ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 494 МК України передбачено, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Відповідно до ч. 2 даної статті протокол про порушення митних правил повинен містити такі дані: 1) дату і місце його складення; 2) посаду, прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол; 3) необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, якщо її встановлено; 4) місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил; 5) посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає адміністративну відповідальність за таке порушення; 6) прізвища та адреси свідків, якщо вони є; 7) відомості щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів, вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу; 8) інші необхідні для вирішення справи відомості.

Відповідно до частини 9 та частини 10 статті 494 МК України, якщо при складенні протоколу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не була присутня, до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою митного органу, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого один примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою (місце проживання або фактичного перебування).

Протокол вважається врученим у тому числі у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою або місце проживання чи фактичного перебування, повідомлене такою особою, є недостовірним.

Однак Чернігівською митницею при складанні протоколу про порушення митних правил вказані вимоги закону в повній мірі виконано не було.

Так, протокол про порушення митних правил №0087/10200/24 стосовно KADYROVA ROZA складений митним органом 26.11.2024 та його примірник направлений ОСОБА_1 28.11.2024 за відомою адресою: АДРЕСА_1 .

Надалі 03.12.2024 Чернігівська митниця звернулася до суду з поданням про притягнення до адміністративної відповідальності громадянку Туркменістану ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 481 МК України.

Однак доказів вручення рекомендованого поштового відправлення із відповідним протоколом матеріали протоколу не містять.

З роздруківки інформації з офіційного сайту ДП «Укрпошта», який в судовому засіданні 24.12.2024 було вручено представником митного органу щодо відправлення примірника протоколу вбачається, що станом на 23.12.2024 примірник протоколу не надходив на адресу проживання ОСОБА_1 , і останньою інформацією є відомості про перебування поштового відправлення 19.12.2024 у сортувальному центрі.

Отже, Чернігівською митницею не надано відомостей про фактичне вручення/отримання громадянкою Туркменістану ОСОБА_1 протоколу про порушення митних правил №0087/10200/24 від 26.11.2024 або відсутність останньої за відомою адресою.

При цьому, суд відхиляє посилання представника на положення частини 10 статті 494 МК України, згідно якої законом презюмується факт вручення протоколу у тому разі, якщо: а) особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою; б) місце проживання чи фактичного перебування, повідомлене такою особою, є недостовірним.

З наявних у протоколі відомостей не вбачається факту настання жодного із зазначених у частині 10 статті 494 МК України юридичних фактів, а сам по собі факт відправки листа на певну адресу не є тотожним факту відсутності особи у місці проживання, або факту повідомлення особою недостовірної адреси.

Такий висновок суду повністю узгоджується із приписами пункту 23 Правил надання поштового зв`язку, які затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, згідно із яким поштове відправлення належить відправнику до моменту вручення його адресату, якщо воно не вилучено відповідно до законодавства.

За таких умов, у період обробки поштового відправлення поштовою організацією таке відправлення не може вважатися таким, що було вручено (перейшло у власність отримувача), а так само і не може презюмуватися врученим, оскільки це не передбачено нормами законодавства та суперечить визначеному законодавством моменту переходу права власності на поштове відправлення.

Оскільки процедура вручення або ознайомлення із протоколом у справі про порушення митних правил є важливим елементом забезпечення процесуальних прав особи у справі про порушення митних правил, зокрема права на захист від інкримінованого уповноваженим органом влади обвинувачення в порушенні митних правил, такі недоліки не можуть бути усунені в процесі судового розгляду справи.

Крім того, попри вимоги статті 494 МК України про те, що протокол повинен містити іншу важливу для вирішення справи інформацію, у протоколі не зазначено відомостей про те, чи є адреса: АДРЕСА_2 такою адресою, що була повідомлена митному органу особою, щодо якої складено протокол, або її було самостійно встановлено митним органом, а також не наведено відомостей про наявність або відсутність в митного органу інформації про номери телефонів, адреси електронної пошти або інших контактних даних, за якими може здійснюватися виклик особи до суду.

Статтею 527 МК України визначено, що у справі про порушення митних правил суд, що розглядає справу, може винести постанову про проведення додаткової перевірки. У постанові про проведення додаткової перевірки зазначаються конкретні суб`єкти, завдання та строки перевірки. Ці дії не повинні порушувати права громадянина, шкодити господарській діяльності юридичної особи.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги те, що митний орган самостійно, на власний розсуд формує доказову базу у справах про адміністративні правопорушення, у частині визначення строків проведення додаткової перевірки суд вважає за можливе обмежитися висновком про те, що додаткова перевірка та доопрацювання протоколу не повинні перевищувати визначених законом строків накладення стягнення у справі про порушення митних правил.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що вказані недоліки не дають можливості об`єктивно розглянути дану справу, а тому для їх усунення матеріали справи про порушення митних правил підлягають направленню до Чернігівської митниці для проведення додаткової перевірки.

Відповідно до частини 5 статті 529 Митного кодексу України постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

За змістом рішення Конституційного Суду України № 2-рп/2015 від 31.03.2015 положення ч. 2ст. 294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених уст. 24-1 КУпАП, про закриття справи. Тобто постанова судді про повернення матеріалу для належного оформлення (або перевірки) окремому оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 256, 278, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 494, 527 МК України суд, -

постановив:

Матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 481 МК України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - повернути до Чернігівської митниці Державної митної служби України для проведення додаткової перевірки з урахування недоліків, зазначених у мотивувальній частині постанови, та подальшого направлення до суду в межах строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови суду складено 25.12.2024.

Суддя: А.О. Діденко