Справа № 462/6529/24 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А. І.
Провадження № 33/811/1748/24 Доповідач: Головатий В. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Головатий В. Я., з участю захисника Патер М. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Думи Р. І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 13 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

постановою Залізничного районного суду м. Львова від 13 листопада 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцяти тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 02 серпня 2024 року о 19 год 54 хв. в м. Львові, на вул. Городоцькій, 298, керував автомобілем марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, та координації рухів, сильно звужені зіниці очей). Від огляду на визначення стану сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На зазначену постанову захисник Дума Р. І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи та розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, а копію оскаржуваної постанови захисник отримав лише 26.11.2024 року, що свідчить про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Зазначає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, через свою юридичну необізнаність не знав про те, що відмова тягне за собою автоматичне визнання вини. Звертає увагу, що останній не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а наявний в матеріалах справи відеозапис не відповідає фактичним обставинам справи.

Заслухавши доводи захисника Патер М. І., яка підтримала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.

З огляду на те, що розгляд справи проводився у відсутності ОСОБА_1 та його захисника, копію оскаржуваної постанови захисник отримав 26.11.2024 року, а апеляційну скаргу захисник подав 27.11.2024 року, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а тому його слід поновити.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 106930 від 02.08.2024 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, та яким зафіксовано дату, місце та обставини вчинення правопорушення; даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 02 серпня 2024 року, згідно з яким ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, зокрема, КНП ЛОР «ЛОМЦП та ТУ»; наявними в матеріалах справи відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, якими, також, підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, вважаю необґрунтованими з наступних підстав.

Як вбачається з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, після зупинки транспортного засобу та встановлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, останньому працівниками поліції були роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 268 КУпАП, запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі.

ОСОБА_1 чітко відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

При цьому, працівники поліції роз`яснювали йому, що за відмову від проходження огляду передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі є правильними.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, значення для встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не мають, оскільки останньому ставиться у провину відмова від проходження огляду.

Твердження про те, що справа була безпідставно розглянута за відсутності ОСОБА_1 та його захисника вважаю необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 та його захисник належним чином були повідомлені про час та дату розгляду справи, а суд першої інстанції обґрунтував у оскаржуваній постанові підстави проведення розгляду справи у їх відсутності відповідно до вимог ст. 268 КУпАП.

На відеозаписі з камер спостереження працівників поліції зафіксовані всі обставини вчинення адміністративного правопорушення, які підлягають доказуванню у справах про адміністративні правопорушення, а тому доводи апелянта про те, що відеозапис є небезперервним, як на підставу скасування постанови суду першої інстанції, вважаю необґрунтованими.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік накладене відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Відтак, вважаю, що суд, у відповідності до ст. 252 КУпАП, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням, відповідно до ст. 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, відсутності обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

постановив:

поновити захиснику Думі Р. І. строк на апеляційне оскарження постанови Залізничного районного суду м. Львова від 13 листопада 2024 року.

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 13 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Думи Р. І. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Головатий В.Я.