Номер провадження: 33/813/2726/24
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА №114788, 27.07.2024 року о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 у м. Одесі по вул. Тираспольське шосе, буд. 22/8, керував автомобілем «MAN» д.н. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено зі згоди водія, у встановлено законом порядку, за допомогою приладу алкотестер «DRAGER», результат 1,42 проміле., чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 Кодексу.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 гривень 60 копійок.

Не погодившись з наведеною постановою суду, 28.10.2024 через підсистему «Електронний суд», ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на її незаконність, просить суд скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2024 року щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та визнати, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченного ч.1 ст. 130 КУпАП. Також ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови.

Ідентичну апеляційну скаргу ОСОБА_1 також подав електронною поштою 29.10.2024.

Враховуючи, що ОСОБА_1 подав дві аналогічні апеляційні скарги на одну і ту ж саму постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 18 жовтня 2024 року, суд апеляційної інстанції вважає їх одним процесуальним документом, який і є предметом розгляду судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, суд першої інстанції безпідставно послався на докази, які відсутні в матеріалах справи, а саме: направлення від 14.04.2024 та чек з Drager Alcotest від 14.04.2024. Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що згідно протоколу серії АБА №114788, 27.07.2024, огляд на стан алкогольного сп`яніння, відбувся за допомогою алкотестера Drager 6810, з результатом тесту №1513, втім до матеріалів справи додано результати тесту №1513 технічного засобу алкотестер Drager 7510. В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння зазначено, що огляд проводився за допомогою алкотестера Drager 6810, прилад АRLМ-0391, тоді як в тесті №1513 зазначається алкотестер Drager 7510, що свідчить про неналежне складення протоколу працівниками поліції та проведення огляду. Крім того, в матеріалах справи також відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Також вказує, що суд першої інстанції розглянув справу без врахування письмових пояснень, заперечень та додаткових заперечень. Жодним чином не спростував доводів ОСОБА_1 та його захисника. Окрім того, справа також була розглянута з порушенням правил підсудності, з огляду на те, що за наданою апелянтом інформацією місцем його фактичного проживання є: АДРЕСА_1 , а тому дана справа мала бути направлена за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова.

В своєму клопотанні від 05.12.2024, ОСОБА_1 також вказував, що особисто прибув з м. Харкова до Управління патрульної поліції в Одеській області, де подав особисто заяву від 02.08.2024 щодо направлення матеріалів справи до Харківської області, однак така заява була проігнорована, відповіді не було надано, ні усно, ні письмово, хоча заява була прийнята 02.08.2024 р. При цьому, фактично адміністративна справа відносно ОСОБА_1 була зареєстрована Малиновським районним судом м. Одеси лише 29.08.2024 р., тобто було достатньо часу надати відповідь та направити адміністративну справу до Харківської області.

В судовому засіданні, призначеному на 17.12.2024 о 12:00 год., ОСОБА_1 та йогозахисник адвокат Закаблуков А.С. доводи апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та просили закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, постанова Малиновського районного суду м. Одеси була ухвалена 18.10.2024.

З апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся 28 жовтня 2024 року, що підтверджується відомостями на апеляційній скарзі.

Тобто, апеляційна скарга подана з дотриманням строку, встановленого ст. 294 КУпАП , а тому відсутні підстави для його поновлення.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п.п. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у р азі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 114788 від 27.07.2024 (а.с. 1);

-роздрукованим чеком «Alcotest Drager», відповідно до якого результат тестування на алкоголь ОСОБА_1 склав 1,42% (а.с.4);

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5);

-направленням на огляд водія транспортного засобу (а.с.6);

-письмовими поясненнями від 27.07.2024 (а.с.7);

-відеозаписами події, яка сталася 27.07.2024 (а.с.8).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 , встановленою постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2024 року та порушенні ним вимог п. 2.9а ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, номер газоаналізатору «Alcotest Drager», який зазначений в протоколі ААД № 114788 та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (Alcotest 6810) не відповідає номеру, що зазначений в роздрукованому чеку (Alcotest 7510), що свідчить про неналежне складення протоколу працівниками поліції та проведення огляду.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд констатує, що у вказаних документах дійсно є розбіжність в номерах газоаналізатору «Alcotest Drager», однак інші відомості, зокрема щодо номеру самого приладу «АRLM 0391» та номеру проведеного тесту «513» повністю узгоджуються з тими, що зазначені в протоколі, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та чеку, а тому апеляційний суд розцінює зазначене як допущену помилку працівниками поліції під час оформлення матеріалів справи, яка не спростовує результатів огляду проведеного на місці зупинки, з якими ОСОБА_1 погодився, що підтверджується його особистими підписами в роздрукованому чеку (а.с.4), акті огляду на стан сп`яніння (а.с.5).

За таких обставин відсутні підстави для визнання роздрукованого чеку (прилад №АRLM 0391, тест №513) з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння недопустимим доказом.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи також відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом є безпідставними, оскільки з доданого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 під час розмови з працівниками поліції жодним чином не заперечував факт керування транспортним засобом ані на місці події, ані під час складання та ознайомлення його з протоколом про адміністративне правопорушення, навпаки надавав пояснення щодо свого маршруту руху.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом «MAN» д.н. НОМЕР_1 та керування яким було передано громадянину ОСОБА_2 .

З огляду на вищевикладене, доводи апелянта про відсутність доказів керування ним транспортним засобом спростовуються наявними матеріали справи та розцінюються апеляційним судом, як спосіб уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Допущені судом першої інстанції помилки в даті складення чеку алкотестера та направленні не вплинули на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а відтак доводи в цій частині також не заслуговують на увагу.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно розгляду справи судом першої інстанції з порушенням правил підсудності, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ч.3 ст.8 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 276 КУпАП в редакції станом на час розгляду справи про адміністративне правопорушення незмінною залишається норма про те, що справа розглядається за місцем вчинення адміністративного правопорушення.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року зазначив, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що місцем вчинення правопорушення є м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, буд. 22/8, що вказує про наявність правових підстав у відповідності до зазначених вище вимог розгляду справи про адміністративне правопорушення Малиновським районним судом м. Одеси.

Можливість вирішення справи за правилами альтернативної підсудності не може бути ознакою неповноважності суду, якщо справу вирішено за загальним правилом місцем вчинення правопорушення, відтак вирішення справи судом за місцем вчинення адміністративного правопорушення відповідає вимогам закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про розгляд судом першої інстанції справи з порушенням правил підсудності є безпідставними.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, постанова судді місцевого суду відповідає вимогам закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції прийнято законне рішення, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова