Провадження № 3/946/3428/24
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 грудня 2024 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенко І.І., за участю секретаря судового засідання Калєвої С.С., притягуваної ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кунисівці Городенківського району Івано-Франківської області, громадянки України, старшого оператора АЗС «Авіас», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановив:

14.12.2024 о 00:10 годині ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Mercedes Benz» державний номерний знак НОМЕР_2 по просп. Незалежності, 81 в м. Ізмаїлі Одеської області в стані алкогольного сп`яніння: огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений у встановленому порядку зі згоди водія в медичному закладі, згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 111 від 14.12.2024 у ОСОБА_1 виявлено 0,923 ‰ алкоголю. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п/п. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР), чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що вона нещодавно отримала посвідчення водія. У той день алкогольні напої вона не вживала, ввечері вона на своєму автомобілі їхала з роботи додому, по дорозі на просп. Незалежності у м.Ізмалі заїхала за своїм знайомим, після чого була зупинена співробітниками поліції, які запропонували їй пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, на що вона повідомила, що буде проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння тільки в медичному закладі. В подальшому співробітниками поліції її було доставлено до лікарні в м. Ізмаїлі Одеської області, де вона пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу, але з цим вона не погоджується, оскільки вона бажала, щоб у неї були відібрані біологічні зразки, а саме кров, для встановлення чи дійсно вона перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Але біологічні зразки у неї так і не відібрали. Притягувана наполягла на тому, що вона перебувала у тверезому стані.

Крім того, притягуваною також були надані письмові заперечення щодо складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення та висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, а також клопотання про призначення судової експертизи. Так, в письмових запереченнях притягуваною також зазначено про те, що документів на алкотестер, а саме ані сертифікату, ані про повірку та/або калібрування, суду не було надано. Також не було надано направлення для проведення медичного огляду. Не було і ознак сп`яніння. Тому, на думку ОСОБА_1 , має були проведена судово токсикологічна експертиза.

Незважаючи на невизнання вини притягуваною ОСОБА_1 , її вина у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, повністю підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння.

На відеозаписі події правопорушення з відеотехніки службового транспортного засобу зафіксовано, як автомобіль марки «Mercedes Benz» державний номерний знак НОМЕР_2 рухався по просп. Незалежності у м. Ізмаїлі Одеської області під керуванням ОСОБА_1 . З вказаного відеозапису також чітко вбачається, що з боку сидіння для водія вийшла саме притягувана ОСОБА_1 . На відеозаписі подій цього правопорушення з однострою поліцейських зафіксовано, як працівники поліції запропонували пройти огляд, але ОСОБА_1 виявила бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. На відеозаписі також зафіксоване проходження притягуваною ОСОБА_1 огляду і в медичному закладі, а також результати такого огляду, а саме показник виявленого у ОСОБА_1 алкоголю у розмірі 0,923 ‰. Також з відеозапису вбачається, що біологічні зразки у притягуваної не відбиралися.

Крім того, відповідно до даних висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 111 від 14.12.2024 ОСОБА_1 14.12.2024 о 00:45 год. перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Ці обставини також підтверджуються даними результатів тестування за допомогою приладу «Алкофор 505» від 14.12.2024, згідно яким у ОСОБА_1 о 01:02 год. та о 01:17 год. виявлено відповідно 0,923 ‰ та 0,924 ‰ алкоголю.

Вказані обставини справи також підтверджуються і даними протоколу про адміністративне правопорушення, згідно з якими ОСОБА_1 керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та у неї було виявлено алкоголю 0,923 ‰. Суд визнає цей доказ таким, що складений повноважною особою, а саме поліцейським ОСОБА_2 , який відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП є уповноваженою особою органів внутрішніх справ (Національної поліції) на складання протоколів про адміністративні правопорушення, у тому числі за ст. 130 КУпАП.

Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (далі Порядок), а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за №1413/27858 (далі Інструкція).

Зі змісту ч. 1 ст. 266 КУпАП випливає, що оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння підлягають особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції (далі огляд на стан сп`яніння), поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно ж ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан сп`яніння або щодо перебування, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан сп`яніння, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Відповідно до п. 2 Розділу І «Загальні положенні» Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У п. 3 Розділу І «Загальні положення» Інструкції визначені ознаки алкогольного сп`яніння, які дають підстави поліцейському вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння, серед яких визначено: запах алкоголю з порожнини рота, який і був виявлений поліцейським у притягуваної ОСОБА_1 , про що останню було повідомлено, а тому були підстави для проведення її огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку.

Поліцейськими були дотримані також і положення ст. 266 КУпАП, Порядку та Інструкції щодо порядку проведення огляду в закладі охорони здоров`я, у зв`язку з тим, що після того, як притягувана ОСОБА_1 , відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці поліцейським, але виявила бажання пройти його в медичному закладі, у зв`язку з чим її і було доставлено до медичного закладу в м. Ізмаїлі Одеської області.

Підстав не довіряти даним висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 111 від 14.12.2024 судом не встановлено, а отже суд приймає їх до уваги.

Суд також не погоджується з позицією сторони захисту про те, що проведення лабораторних досліджень при огляді водія на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я є обов`язковим, оскільки вона повністю спростовується положеннями п. 7 розділу ІІІ Інструкції, яким встановлене обов`язкове проведення таких досліджень виключно на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини. Жодним пунктом вказаної Інструкції, а також жодним іншим нормативним актом, у тому числі і ст. 266 КУпАП, не передбачене обов`язкове проведення лабораторних досліджень при проведенні у медичному закладі огляду на стан саме алкогольного сп`яніння.

У зв`язку з викладеним, а також враховуючи, що за поясненнями самої притягуваної ОСОБА_1 , наданими під час судового розгляду, у неї не були відібрані біологічні зразки під час проведення медичного огляду на стан сп`яніння, судом було відмовлено їй у задоволенні клопотання про призначення судової токсикологічної експертизи зразка її біологічного матеріалу, який, начебто, було відібрано у неї під час огляду.

З п.п. 8, 12 розділу ІІ Інструкції випливає, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння є лише підставою для проведення такого огляду закладом охорони здоров`я, і не може свідчити про стан сп`яніння. Крім того, наведеним законодавчими актами не передбачена обов`язкова видача та/або долучення до протоколу про адміністративне правопорушення направлення на огляд, документів на технічний засіб, що був використаний під час проведення медичного огляду, а саме сертифікат, про повірку та/або калібрування, чи будь-яких інших документів, а також складання їх в декількох екземплярах, окрім як акту огляду поліцейським на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (п. 10 розділу ІІ Інструкції) та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння (п. 20 розділу ІІІ Інструкції). Вказане, а також системне тлумачення ст. 266 КУпАП та Інструкції дозволяє дійти висновку, що виключно акт огляду поліцейським на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння є належними доказами перебування водія у стані сп`яніння. Усі інші документи, що складаються в ході процедури огляду на стан сп`яніння, не можуть бути підставою встановлення наявності стану сп`яніння у особи, а тому не є належними доказами. Більше того, п. 19 розділу ІІІ Інструкції імперативно встановлено, що акт медичного огляду особи, на підставі якого і видається висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння, складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Саме тому при виконанні вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП щодо обов`язку збирання доказів особі, уповноваженій на складання протоколу про адміністративне правопорушення, достатньо надати належні та допустимі докази, що складені з дотриманням вимог чинного законодавства, які би свідчили про доведеність стану сп`яніння, тобто вищенаведені акт огляду поліцейським на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, якщо огляд проводився поліцейським, або ж висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння, якщо огляд проводився в закладі охорони здоров`я. При цьому така особа не зобов`язана надавати інші документи, надання яких чинним законодавством прямо не передбачено.

З урахуванням однієї з основних засад судочинства змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, встановленої п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, кожна сторона, у тому числі і сторона захисту, має право відстоювати свою правову позицію, права, свободи і законні інтереси засобами, не забороненими законом, а також є вільною у збиранні та поданні до суду речей, документів та інших доказів, у тому числі з метою спростування позиції протилежної сторони, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Тому одні лише сумніви сторони захисту у достовірності та допустимості наданих протилежною стороною доказів без доведення належними та доступними засобами їх спростування не може автоматично свідчити про недопустимість таких доказів. У зв`язку з цим суд не приймає до уваги посилання сторони захисту на те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення на тій підставі, що у матеріалах справи відсутні певні документи, обов`язкове надання яких не встановлено чинним законодавством, а саме направлення водія на огляд транспортного засобу, документів на технічний засіб, що був використаний під час проведення медичного огляду, а саме сертифікат, про повірку та/або калібрування, а також будь-яких інших документів, не передбачених чинним законодавством як обов`язкові для долучення до протоколу про адміністративне правопорушення. У зв`язку з викладеним суд також не приймає до уваги нічим не обґрунтовані сумніви сторони захисту щодо достовірності показань технічного засобу (алкотестеру).

Свою правову позицію сторона захисту відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України має довести відповідними доказами, яких суду надано не було. А перебирання судом на себе функцій захисту шляхом збирання доказів з метою підтвердження її правової позиції при наявності можливості та обов`язку щодо збирання цих доказів у самої сторони захисту, суперечитиме фундаментальним принципам змагальності та рівності сторін.

Враховуюче вищезазначене, притягувана ОСОБА_1 могла особисто звернутися до КНП Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області «Ізмаїльська міська центральна лікарня», отримати відповідні медичні документи, у тому числі і на технічний засіб (алкотестер) (щодо сертифікації, повірки, калібрування) та надати їх суду, а у випадку їх відсутності надати відповідну відповідь лікарні. Тим більше, що судом надавалася притягуваній така можливість під час судового розгляду справи шляхом з`ясування чи є додаткові доповнення судового розгляду та/або клопотання для надання необхідних доказів.

Крім того, слід зазначити, що медичні документи щодо медичного огляду притягуваної ОСОБА_1 є документами, відомості яких містять конфіденційну інформацію про притягувану, вільний доступ до якої притягуваній забезпечується відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 №2657-XII. Тому притягувана повністю мала можливість отримати відповідні документи, у тому числі з конфіденційною інформацією про неї як в матеріальному, так і в процесуальному аспекті, оскільки наведена норма Закону гарантує вільний доступ до такої інформації, і судом надавалася їй така можливість. Але, незважаючи на це, притягувана ОСОБА_1 не скористалася своїм правом та не надала суду відповідні докази на підтвердження своєї правової позиції та на спростування даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, а також в долучених до нього документах, зміст яких відповідає вимогам чинного законодавства.

У зв`язку з цим відсутність в матеріалах справи документів, обов`язкове надання яких не встановлено чинним законодавством, не може свідчити про невинуватість притягуваної.

Також посилання притягуваної на практику судів України не може бути підставою для її звільнення від обов`язку доказування обстоюваною нею правової позиції та для закриття справи відносно неї, оскільки практика інших судів України (окрім висновків Верховного Суду) не є обов`язковою для застосування при розгляді конкретних справ.

Отже, суд визнає надані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст.266 КУпАП, Порядку та Інструкції, та їх допустимість та достовірність стороно захисту не спростована. Суд також визнає надані докази належними, достатніми, а їх сукупність взаємопов`язаною для ухвалення рішення у справі.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізувала своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодилася нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм держави Україна.

Відповідно до п/п. «а» п. 2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, з сукупності усіх досліджених судом доказів випливає, що ОСОБА_1 в порушення вимог вказаного п/п. «а» п. 2.9 ПДР керувала транспортним засобом у стані сп`яніння.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених доказів дозволяє суду дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та про доведеність винності ОСОБА_1 в його вчиненні.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, її особу, ступінь її вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд враховує те, що ОСОБА_1 вчинила умисне правопорушення, характер якого вказує на те, що воно є грубим, що відповідно до ч. 2 ст. 30 КУпАП є однією з підстав для накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене нею адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Відповідно до даних довідки старшого інспектора з особливих доручень ВОНС в м. Ізмаїлі УПП в Одеській області ДПП від 16.12.2024, згідно з базами (банками) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС України, ОСОБА_1 отримала посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_3 від 09.09.2023.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до увагу особу ОСОБА_1 , а також безальтернативну санкцію ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд дійшов висновку, що з метою її виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень на неї необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів.

В силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 має бути стягнутий судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2024 року, що складає 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 283 285 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Повний текст постанови виготовлений 26 грудня 2024 року.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду І.І.Яковенко