Справа№ 953/9784/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2024 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Бородіна Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 188-28 КУпАП,-

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР №139796 від 30.09.2024, ОСОБА_1 30.09.2024 о 09:15 в м.Харкові по вул. Соборності України, не виконав законну вимогу (припис) № 1093 від 13.09.2024 посадової особи уповноваженого підрозділу Національної поліції інспектора взводу 1 роти 6 батальйону 3 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Лігус Ігоря Олеговича щодо демонтажу або перенесення споруди (маф) за адресою: м.Харків, вул.Соборності України, 231,за межі червоних ліній ВШМ м. Харкова, чим порушив ст. 52-3 ЗУ «Про дорожній рух», п.25-2, п.26 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони ПКМУ198 від 30.03.1994, чим порушив п.1.5 ПДР неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 188-28 КУпАП.

ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, про час дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення, встановив наступне.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Виходячи зі змісту ст.7,245,279,280 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених уст.258 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі, після його складання особа вважається притягнутою до адміністративної відповідальності. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст.256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище фактично є обвинуваченням.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд, згідно загальних засад судочинства.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Відповідно до ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух», до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належать погодження відповідно до вимог цього Закону, інших законодавчих актів проектів на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, залізничних переїздів, комплексів дорожнього сервісу та інших споруд у межах відведення автомобільних доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг.

Згідно із підпунктом «а» пункту 32.1 ПДР України, з уповноваженими підрозділами Національної поліції узгоджуються розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламоносіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах - адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій.

Згідно п.1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Відповідно до ч.2 ст. 62 Закону України «Про поліцію» передбачено - законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Статтею 188-28 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції, щодо усунення порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

За змістом вказаної статті вбачається, що об`єктом адміністративного правопорушення є встановлений порядок управління. Об`єктивною стороною таких правопорушень є невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб Державної автомобільної інспекції, уповноважених підрозділів Національної поліції України щодо усунення порушень правил, норм і стандартів із питань забезпечення безпеки дорожнього руху.

Невиконання приписів полягає в тому, що відповідна особа не вжила конкретних заходів для усунення виявлених порушень у встановлений приписом строк або виконала його неналежним чином, тим самим не усунувши загрози безпеки дорожнього руху, або виконала його, порушивши встановлений строк.

Встановлення та зазначення повних відомостей у протоколі про адміністративне правопорушення, є прямим обов`язком органу, який склав протокол відповідно до вимог ч.1ст.256 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.251,252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд дійшов висновку про те, що під час оформлення матеріалу про адміністративне правопорушення, поліцейський не виконав вимоги ч.2 ст.255 КУпАП, оскільки положення п.1 ч.1 ст.255, ст. 254, 256 КУпАП визначають, що у випадку вчинення особою адміністративного правопорушення, уповноважені на те посадові особи Національної поліції, зобов`язані не тільки скласти протокол про адміністративне правопорушення, а й зібрати докази вчинення особою такого адміністративного правопорушення.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 є відповідальною особою щодо виконання вимог (припису) №1093 від 13.09.2024 року. Крім того, до матеріалів справи взагалі не долучено зазначеного у протоколі припису посадової особи повноваженого підрозділу Національної поліції. Натомість надано вимогу (припис) управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції № 1255 від 30.09.2024 року, яка містить дві вимоги, а саме: надати документи, що свідчать про виконання п. 32.1а)Правил дорожнього руху під час розміщення за адресою: м. Харків, вул. Соборності України, 231, тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності/ малої архітектурної форми, а саме щодо дотримання відповідної процедури узгодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції України УПП в Харківській області ДПП. У разі відсутності погодження з уповноваженим підрозділом національної поліції України на розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності / малої архітектурної форми негайно здійснити демонтаж та перенесення споруди за межі «червоних ліній» вулично-дорожньої мережі міста Харкова.

Матеріали справи взагалі не містять відомостей про отримання особою, яка притягується до адміністративної відповідальності зазначеного у протоколі припису або доказів на підтвердження відмови в отриманні припису, або направлення йому такого припису, відомостей про надання або відмову від надання документів, що свідчать про виконання п. 32.1 а)ПДР України.

Крім того, в акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 30.09.2024 року не зазначено протяжність ділянки, кілометри, метри автодороги, що обстежується,

Також в матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 припису №502 від 05.08.2024 року, доказів на підтвердження відмови в отриманні зазначеного припису або направлення йому такого припису.

Сам протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження його іншими об`єктивними доказами з відповідними порушеннями не можуть бути однозначними та достатніми доказами наявності в її діях складу даного правопорушення поза розумним сумнівом.

За таких обставин, в ході судового розгляду справи судом встановлено, що працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не зібрано доказів, які б беззаперечно підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-28 КУпАП.

Так, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Враховуючи, що у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі не наведено обов`язкових ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення та не надано достатніх доказів вчинення адміністративного правопорушення, зазначені порушення слід визнати істотними, які унеможливлюють встановлення у його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначене, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-28 КУпАП.

На підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, керуючись ст. ст.188-28 ч. 1,221,283,284,285,287-289,294 КУпАП, суд,-

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст.188-28 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.М. Бородіна