Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6577/24 Головуючий у 1-й інст. Яковлєв О. С.
Номер провадження №33/4805/1448/24
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Вірьовкіна Олександра Ігоровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 жовтня 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 05.08.2024 о 23 год 03 хв по вулиці Газопровідній, 25-а в м.Бердичеві, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-2108, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідість обличчя, зіниці очей не реагують на світло). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, прийняти нову - про визнання невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, посилаючись на незаконність постанови, неповне з`ясування судом обставин справи. Вказав, що зазначені у протоколі обставини не доведені належними та допустимими доказами, не відповідають диспозиції адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а протокол складений неправомірно. На його думку, у працівників поліції не було правових підстав пропонувати йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, оскільки у нього були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом, окрім того, такі ознаки поліцейськими були оголошені після складення протоколу. Також, послався на не роз`яснення йому права на користування послугами адвоката, що, на його думку, є достатньою підставою для визнання протоколу протиправним. Окрім того, судом залишено без уваги, що він самостійно пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичних закладах м.Бердичіва, якими не підтверджено його перебування у такому стані. До апеляційної скарги долучив копії: протоколу №2184 від 06.08.2024, результатів від 06.08.2024 №3 та від 13.08.2024, журналів КНП «БМЛ» «БМР» і КНП «Бердичівська МЛ», адвокатського запиту №15/10 від 15.10.2024 з доказами направлення.

Також, 11.11.2024 на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення захисника, у яких він повідомляє, що мати ОСОБА_1 ОСОБА_2 після повернення сина додому і повідомлення ним про подію, двічі зверталася на спеціальну лінію «102» ГУНП зі скаргами на дії працівників поліції. Також, додав до письмових пояснень запис розмови, який, на його думку, підтверджує, що ОСОБА_1 намагався пройти огляд на стан сп`яніння та підтверджує подання скарги на відмову працівників поліції забезпечити проходження огляду.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у медичному закладі.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п.12 Розділу ІІ).

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані, висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за відмову в проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння - є правильним, а зміст постанови судді відповідає вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №760863 від 05.08.2024, з якого вбачається, що ОСОБА_1 05.08.2024 о 23 год 03 хв по вулиці Газопровідній, 25-а в м.Бердичеві керував транспортним засобом ВАЗ-2108, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідість обличчя, зіниці очей не реагують на світло). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість до Бердичівської ЦМЛ від 05.08.2024 (а.с.3); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №314190 від 05.08.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.5); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП (а.с.6 зворот); розпискою щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом (а.с.4); наявним в матеріалах справи відеозаписом (а.с.20). Слід зауважити, що ОСОБА_1 належним чином ознайомлено зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та іншими процесуальними документами, які ним підписані.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку, і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Доводи апеляційної скарги спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом фіксації обставин події, з якого вбачається, що під час огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та оформлення відносно нього адміністративних матеріалів порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, ст.ст.256, 266 КУпАП, які б могли бути підставою для визнання такого огляду недійсним, а складених працівниками поліції процесуальних документів - недопустимими доказами, працівниками поліції не допущено.

За змістом п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п.3, 4 Розділу І цієї Інструкції. Після зупинення транспортного засобу та інформування про причину зупинки, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, а тому вимога про проходження відповідного огляду була законною, а доводи апеляційної скарги у цій частині - безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про не роз`яснення прав особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, спростовуються відеозаписом та відповідною розпискою ОСОБА_1 .

Є також безпідставними та такими, що не підтверджуються доказами, доводи захисника стосовно неправомірних дій працівників поліції. Відеозапис свідчить, що на неодноразову вимогу уповноважених осіб пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_1 беззаперечно відмовився, не зважаючи на те, що йому було чітко роз`яснені наслідки такої відмови. Також, останній ознайомився з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими складеними працівниками поліції документами без будь-яких зауважень.

В письмових поясненнях захисник послався на оскарження матір`ю ОСОБА_1 ОСОБА_2 дій поліцейських під час оформлення адміністративних матеріалів відносно її сина, проте до справи не долучено документів, які б інформували суд про наслідки розгляду таких скарг. Крім того, ОСОБА_2 звернулась до Бердичівського РВ з приводу проходження її сином ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння вже після складення відносно нього адміністративних матеріалів (повернення його додому та під час оскарження дій поліцейських на спеціальну лінію «102»), а тому така обставина не створює жодних правових наслідків.

Слід також зазначити, що ОСОБА_1 є повнолітньою особою, отримав посвідчення водія, а тому безумовно обізнаний з ПДР, яких має дотримуватись. ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі, згідно встановлених норм закону України. Тому, вказівка в апеляційній скарзі на те, що після пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння він злякався, запанікував, оскільки з ним така ситуація вперше, не звільняє його від юридичної відповідальності.

Посилання на ту обставину, що ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння і у нього не виявлено в організмі наркотичних речовин, не має правового значення для вирішення справи, оскільки протокол відносно нього складено за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто за порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху, а не за вчинення адміністративного правопорушення, яке полягає в керуванні транспортними засобами в стані наркотичного сп`яніння.

Інші доводи апеляційної скарги, письмових та усних пояснень учасників справи не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, її учасниками не надано.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М. Галацевич