ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
23 грудня 2024 рокуСправа №: 695/3747/24
Номер провадження 3/695/2206/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2024 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Бойко Н.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Центрального міжрегіонального управління державної служби з питань праці, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, директорки філії «Черкаська» Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Перевіркою проведення нарахування індексації заробітної плати за період з травня 2024 по серпень 2024 року встановлено, що в серпні 2024 року не проведено нарахування та виплату індексацію заробітної плати працівнику ОСОБА_2 , чим порушено ч. 6 ст. 95 Кодексу законів про працю України, ст.12, 33 ЗУ «Про оплату праці», п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 та частини першої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136. Під час проведення заходу державного нагляду (контролю) ОСОБА_2 20.09.2024 проведено нарахування та виплату індексації заробітної плати за серпень 2024 року.

Наказом від 30.08.2024 № 230/к ОСОБА_2 звільнено за власним бажанням відповідно до статті 38 КЗпП України з 30.08.2024 і остаточний розрахунок, а саме заробітна плата за серпень та компенсація за невикористанні дні щорічної відпустки в кількості 28 календарних, проведено 16.09.2024 року, чим порушено статтю 116 КЗпП України частини першої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 надала письмові пояснення, згідно з якими 25.05.2024 р. при проведенні заходу державного нагляду (контролю) Філії «Черкаська» приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес», 19732, Черкаська область, Золотоніський р-н, с. Ковтуни, виявлено порушення законодавства про працю. Перевіркою проведення нарахування індексації заробітної плати за період з травня 2024 по серпень 2024 року, встановлено що в серпні 2024 року не проведено нарахування та виплату індексації заробітної плати працівнику ОСОБА_2 , чим порушено ч. 6 ст. 95 Кодексу законів про працю України, ст.12, 33 ЗУ «Про оплату праці», п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 та частини першої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136. Під час проведення заходу державного нагляду (контролю) ОСОБА_2 20.09.2024 проведено нарахування та виплату індексацію заробітної плати за серпень 2024 року. Наказом від 30.08.2024 № 230/к ОСОБА_2 звільнено за власним бажанням відповідно до етапі 38 КЗпП України з 30.08.2024, а остаточний розрахунок, а саме заробітна плата за серпень та компенсація за невикористанні дні щорічної відпустки в кількості 28 календарних дів проведено 16.09.2024 року, чим порушено статтю 116 КЗп-П України та частини першої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 №2136. Проте, відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Із врахуванням обставин вчиненого адміністративного правопорушення, відсутністю суспільно- небезпечних наслідків, які настали в результаті даного правопорушення, просила застосувати усне зауваження, а провадження у справі закрити, оскільки вона раніше до адміністративної відповідальності не притягалась та строк затримки розрахунку становив лише кілька днів.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, а також іншими документами.

Обов"язок щодо збирання доказів, в силу вимог ч.2 ст.251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч 1 ст. 21 Кодексу Законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Диспозицією ч. 1 ст. 41 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що дії ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 41 КУпАП кваліфіковані вірно та вина її у вчиненні даного адміністративного правопорушення знайшла своє повне підтвердження в суді на підставі зібраних та досліджених по справі доказів, а саме:

- протоколу про адміністративне правопорушення № Ц/ЧК/22216/172/П/ПТ від 25.09.2024, згідно якого встановлено порушення директоркою філії «Черкаська» Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес» ОСОБА_1 , згідно якого перевіркою проведення нарахування індексації заробітної плати за період з травня 2024 по серпень 2024 року встановлено, що в серпні 2024 року не проведено нарахування та виплату індексацію заробітної плати працівнику ОСОБА_2 , чим порушено ч. 6 ст. 95 Кодексу законів про працю України, ст.12, 33 ЗУ «Про оплату праці», п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 та частини першої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136. Під час проведення заходу державного нагляду (контролю) ОСОБА_2 20.09.2024 проведено нарахування та виплату індексації заробітної плати за серпень 2024 року. Наказом від 30.08.2024 № 230/к ОСОБА_2 звільнено за власним бажанням відповідно до статті 38 КЗпП України з 30.08.2024 і остаточний розрахунок, а саме заробітна плата за серпень та компенсація за невикористанні дні щорічної відпустки в кількості 28 календарних, проведено 16.09.2024 року, чим порушено статтю 116 КЗпП України частини першої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136.

Суд приймає протокол про адміністративне правопорушення як належний і допустимий доказ;

- акту № Ц/ЧК/22216/172 від 25.09.2024, складеного посадовими особами державного нагляду (контролю) Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, за результатами планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого нагляду, згідно якого головним державним інспектором Шевченко М.В. виявлені порушення допущені директоркою філії «Черкаська» Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес» ОСОБА_1 , яка порушила статтю 116 КЗпП України та ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-IX, а саме: не проведено нарахування та виплату індексації заробітної плати працівнику ОСОБА_2 . Наказом від 30.08.2024 № 230/к ОСОБА_2 звільнено за власним бажанням відповідно до статті 38 КЗпП України з 30.08.2024 і остаточний розрахунок, а саме заробітна плата за серпень та компенсація за невикористанні дні щорічної відпустки в кількості 28 календарних, проведено 16.09.2024 року;

- копії платіжної інструкції № 601 від 23.09.2024 року, згідно якого розрахунок при звільненні з ОСОБА_2 проведено 23.09.2024 року, та іншими матеріалами.

За відсутності підстав для сумнівів у правильності вищевказаного акту, з урахуванням того, що вказаний акт складений компетентним державним інспектором, на підставі сукупності всіх фактичних обставин, які узгоджуються з тими, що були встановлені в судовому засіданні, а також враховуючи, що даний акт є таким, що узгоджується з іншими доказами у справі, він приймається до уваги судом як належний і допустимий доказ, що доводить вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Будь-яких даних, які б спростовували обставини, що підтверджуються вказаними вище доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суду не надано.

Досліджені докази послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні, і підстав їм не довіряти у суду немає.

Підстав вважати ці докази такими, що отримані з порушенням встановленого законом порядку, і давали б підстави визнавати встановлені обставини недійсними, у суду немає.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд дійшов висновку, що директорка філії «Черкаська» Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес» ОСОБА_1 порушила вимоги статті 116 КЗпП України та ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-IX, вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено, головним державним інспектором Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Шевченко М.В. протокол про адміністративне правопорушення серії № Ц/ЧК/22216/172/П/ПТ від 25.09.2024 стосовно ОСОБА_1 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Суд зазначає, що підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 41 КУпАП, обґрунтовані та визначені законом.

ОСОБА_1 , будучи присутньою під час складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення 25.09.2024, будучи обізнаною щодо складеного акту № Ц/ЧК/22216/172/П/ПТ від 25.09.2024 головним державним інспектором Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, будь-яких зауважень щодо порушень при складанні протоколу за ч. 1 ст. 41 КУпАП та про невідповідність внесених до протоколу та акту даних, не заявляла, підписалася в протоколі.

Дії головного державного інспектора Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Шевченко М.В., в частині правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення та акту щодо додержання вимог законодавства у сфері охорони праці директоркою філії «Черкаська» Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес» ОСОБА_1 не оскаржувала в передбаченому законом порядку.

Протокол про адміністративне правопорушення Ц/ЧК/22216/172/П/ПТ від 25.09.2024 про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою головним державним інспектором із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою, що оформила протокол. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами поза розумним сумнівом.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов"язкова до застосування як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини.

Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою, така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Чинними нормами КУпАП не визначається поняття малозначності вчиненого правопорушення та виключного переліку діянь, які можуть вважатися малозначними. Орган (посадова особа), уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення, звільняє правопорушника від адміністративної відповідальності в кожному випадку окремо, зважаючи на характер вчинюваного діяння та обставини справи, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної шкідливості, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Положення ст.22 КУпАП відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом. При розгляді справ та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

При вирішенні питання про застосування положень ст.22 КУпАП суд вирішує з урахуванням Узагальнення практики Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України та узагальнення судової практики Верховного Суду України щодо розгляду судами справ про адміністративні правопорушення де зазначено, що визначення малозначного правопорушення законодавчо не закріплено. Проте, у кожному конкретному випадку судом має вирішуватися питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної шкідливості, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Дослідивши матеріали справи та аналізуючи надані суду пояснення ОСОБА_1 суд приходить до висновку пр недоцільність застосування ст.22 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Крім того, заява ОСОБА_1 про закриття провадження у справі у зв"язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності не підлягає задоволенню, оскільки при триваючому правопорушенні стягення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня його виявлення. Згідно якту акту № Ц/ЧК/22216/172 від 25.09.2024 інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення було виявлено 25.09.2024, відповідно строк, передбачений ст.38 КУпАП спливає 25.12.2024 року.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь її вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що згідно ст. ст. 34, 35 КУпАП, пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За таких обставин, суддя вважає за доцільне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01.01.2024 року складає 605,60 грн.

Доказів того, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору суду не надано, а відтак, з неї належить стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Керуючись ст.ст. 7, 9, 23, 40-1, 41, 245, 251, 252, 256, 280, 283, 284, 294, 296 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.41 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот дес`ять гривень) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Бойко Н.В.