ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
30 грудня 2024 рокуСправа №: 695/5021/23
Номер провадження 3/695/248/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2024 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Бойко Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне серії ААД № 401563 від 09.12.2023 року 09 грудня 2023 року о 17 годині 20 хвилин на 82 км+900 м автодороги Бориспіль-Запоріжжя водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 з причіпом Kogel, державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем BMW, державний номерний знак НОМЕР_3 , після чого з"їхав в кювет.

У судове засідання 30.12.2024 року не з"явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його представник адвокат Черниченко Є.М., 26 вересня 2024 року на адресу суду надійшло клопотання представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Черниченка Є.М., згідно якого просив розглянути справу без їх участі, приєднати до матеріалів справи №695/5021/23 копію висновку судової автотехнічної експертизи №КСЕ-19/124-24/903-ІТ від 02.04.2024 проведеної у судовій справі №695/5024/23, та закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП на підставі ст.247 ч.1 п.1 КУпАП у зв"язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

У судове засідання потерпілий ОСОБА_2 , та його представник адвокат Тимченко М.М. не з"явились, про час, місце та дату судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст.1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності,запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «OHalloran and Francis v. The United Kingdom» [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність водіїв за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 № 1306 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №401563 від 09.12.2023 року 09 грудня 2023 року о 17 годині 20 хвилин на 82 км+900 м автодороги Бориспіль-Запоріжжя водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 з причіпом Kogel, державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем BMW, державний номерний знак НОМЕР_3 , після чого з"їхав в кювет.

Зазначені обставини відображені також у схемі ДТП, яка сталася 09.12.2023 року.

За клопотанням представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Черниченка Є.М. постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області була призначена комплексна судова інженерно-технічна та автотехнічна експертиза по справі.

Згідно висновку комплексної судової інженерно-технічної та автотехнічної експертизи №2824/2825/24-52 від 09.05.2024 року:

1.Враховуючи слідову інформацію, зафіксовану на схемі місця ДТП, складеної на 82 км автодороги Бориспіль-Запоріжжя, кінцеве положення автомобіля DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля BMW, державний номерний знак НОМЕР_3 , встановити геометричне положення місця зіткнення даних транспортних засобів, відносно елементів проїзної частини дороги, в момент їх первинного контакту не є можливим.

2. Згідно заданих вихідних даних, в даній дорожній обстановці для забезпечення безпеки руху водій автомобіля DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , повинен був керуватися вимогами п.12.3 ПДР України, з технічної точки зору. В той же час, водій автомобіля BMW, державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п.10.1, 11.3, 12.1 ПДР України, з технічної точки зору.

3. Згідно вихідних даних постанови у діях водія автомобіля DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України з технічної точки зору, а у водія автомобіля BMW, державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п.п.10.1,11.3,12.1 ПДР України з технічної точки зору.

4. З технічної точки зору, дії водія BMW, державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , які не відповідали вимогам п.п.10.1,11.3,12.1 ПДР України знаходяться в причинному зв"язку з виникненням даної ДТП.

Згідно висновку комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № КСЕ-19/124-24/903-ІТ від 02.04.2024:

1.В первинний контакт вступала передняя ліва бокова частина автомобіля DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме: передній бампер, передні ліві двері, ліва нижня сходинка та передня ліва бокова частина BMW, державний номерний знак НОМЕР_3 , а саме передній бампер, переднє ліве крило.

2. Ймовірніше за все місце зіткнення автомобіля BMW, державний номерний знак НОМЕР_3 , з автомобілем DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом Kogel, державний номерний знак НОМЕР_4 знаходиться на смізі руху автомобіля DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом Kogel, державний номерний знак НОМЕР_4 . Оскільки відсутні в достатній кількості сліди транспортних засобів перед зіткненням та у момент зіткнення, а також оскільки відсутня належна прив`язка слідів осипу осколків ТЗ (позначка №6 на план-схемі) відносно елементів проїзної частини, тому визначити точне розташування місця зіткнення відносно елементів проїзної частини не представляється можливим.

3. У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за зазначених у постанові суду вихідних даних водій автомобіля DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом Kogel, державний номерний знак НОМЕР_4 , повинен був діяти у відповідності до вимог п.п.12.2,12.3 Правил дорожнього руху.

У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за зазначених у постанові суду вихідних даних водій автомобіля BMW, державний номерний знак НОМЕР_3 , повинен був для забезпечення безпеки дорожнього руху діяти у відповідності до вимог п.п.10.1,12.2 Правил дорожнього руху.

4. В діях водія автомобіля DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом Kogel, державний номерний знак НОМЕР_4 , з технічної точки зору, не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху.

В діях водія автомобіля BMW, державний номерний знак НОМЕР_3 , з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху.

5. В діях водія автомобіля BMW, державний номерний знак НОМЕР_3 , вбачаються невідповідності вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, і для виконання яких він перешкод технічного характеру, відповідно до наданих на дослідження матеріалів, не мав.

В діях водія автомобіля DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом Kogel, державний номерний знак НОМЕР_4 , невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які з технічної толчки зору, знаходяться в причинному зв"язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди не вбачається.

За відсутності підстав для сумнівів у правильності вищевказаних експертиз, з урахуванням того, що дослідження проведені компетентними експертами за відповідним фахом, на підставі сукупності всіх фактичних обставин, які узгоджуються з тими, що були встановлені в судовому засіданні, а також враховуючи, що дані висновки є такими, що узгоджується з іншими доказами у справі, приймаються до уваги судом як належні і допустимі докази, що доводить невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Відповідно до рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно ст..17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об"єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись не обдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно положень ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності має бути доведена належним чином, а не грунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об"єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП, а отже провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 9, 33, 40-1, 124, 221, 247, 252 276, 277, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Сєвєродонецького міського суду Луганської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н. В. Бойко