Номер справи 220/1665/23
Номер провадження 3/220/5/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Якішина О.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Волноваського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

16.10.2023 р. о 12 год. 15 хв. на автодорозі Т 05-18,3 км. у Донецькій області, Волноваський район, водій ОСОБА_1 керував авто ЗАЗ 11055 д.н.з. НОМЕР_2 в стані

алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія із застосуванням технічного приладу Драгер 6810, результат 2,10 % проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того 20.10.2023 р. о 19 год. 00 хв. на автодорозі Т 05-18,3 км. у Донецькій області, Волноваський район, водій ОСОБА_1 керував авто ЗАЗ 11055 д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія із застосуванням технічного приладу Драгер 6810, результат 2,61 % проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 , якому було повідомлено про день та час розгляду справи, шляхом надсилання судових повісток за адресою його місця проживання, вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення, повторно не з`явився без поважних причин, про причини свого неприбуття не повідомив.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обовязки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судове засідання ОСОБА_1 , якому було відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що призводить до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті.

Приймаючи до уваги, що судом вжито всіх необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило, причини його неявки до суду визнано неповажними та, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, вважає повністю доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається у наступних діях:

1) керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

3) відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9А Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, керування водієм транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є порушенням п. 2.9А Правил дорожнього руху України та підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння в обох випадках підтверджується, матеріалами адміністративної справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 574247 від 16.10.2023 року, в якому викладені обставини скоєного правопорушення;

- результатом приладу алкотестера «Драгер-6810» № 1246 від 16.10.2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 16.10.2023 р. о 12 год. 20 хв. перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат продуття 2,10% проміле. Зазначена роздруківка містить підпис ОСОБА_1 , що свідчить про його ознайомлення з результатом тестування. Результат огляду ОСОБА_1 не оспорював;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 16.10.2023 р., з якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 проведено в зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, почервоніння обличчя. Огляд проведено за допомогою газоаналізатора «Драгер-6810». Результат огляду на стан алкогольного сп`яніння 2,10% проміле. З результатом огляду ОСОБА_1 згоден;

- відеозаписом, який міститься в матеріалах справи, на якому зафіксований факт продуття ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу газоаналізатора алкотестер «Драгер», результат якого після продуття склав 2,10% проміле. З результатом продуття ОСОБА_1 погодився;

- копією постанови від 16.10.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 121-3 ч. 1, 126 ч. 1, 126 ч. 2 КУпАП;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 574245 від 20.10.2023 року, в якому викладені обставини скоєного правопорушення;

- результатом приладу алкотестера «Драгер-6810» № 1249 від 20.10.2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 20.10.2023 р. о 19 год. 06 хв. перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат продуття 2,61% проміле. Зазначена роздруківка містить підпис ОСОБА_1 , що свідчить про його ознайомлення з результатом тестування. Результат огляду ОСОБА_1 не оспорював;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 20.10.2023 р., з якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 проведено в зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, почервоніння обличчя. Огляд проведено за допомогою газоаналізатора «Драгер-6810». Результат огляду на стан алкогольного сп`яніння 2,61% проміле. З результатом огляду ОСОБА_1 згоден;

- відеозаписом, який міститься в матеріалах справи, на якому зафіксований факт продуття ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу газоаналізатора алкотестер «Драгер», результат якого після продуття склав 2,61% проміле. З результатом продуття ОСОБА_1 погодився;

- копією постанови від 20.10.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 121-3 ч. 1, 126 ч. 1, 126 ч. 2 КУпАП;

- довідкою про не притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, дослідженням наданих суду доказів встановлено, що ОСОБА_1 в обох випадках керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9А Правил дорожнього руху України, за що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 36 КпАП України при вчиненні особою двох або більше адміністративних правопорушень стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи характер скоєних ОСОБА_1 правопорушень, ступінь його вини, особу порушника, стосовно якого даних, які б з негативного боку його характеризували, суду не надані, останній не працює, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд піддає ОСОБА_1 адміністративному стягненню у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 221, 283, 130 ч.1 КпАП України, Законом України «Про судовий збір», суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 130 ч. 1 та на підставі ст. 36 КпАП України остаточно призначити адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20400,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік;

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави на розрахунковий рахунок - UA 0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106, МФО-899998, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код суду (ЄДРПОУ) - 02895834, судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.М. Якішина