Справа № 953/9214/24
Провадження № 3/953/2735/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. Харків

Суддя Київського районного суду м. Харкова Глос М. Л., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов із Департаменту патрульної поліції УПП у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який на час складання протоколу про адміністративне правопорушення мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , на час розгляду справи судом проживає по АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

21.09.2024 року о 16 год. 30 хв. в м. Харкові по пр.-ту Жуковського, 5 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN TRANSPORTER, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Такий стан водія було встановлено за результатами огляду, проведеного у передбаченому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6810, згідно з якими вміст алкоголю у крові ОСОБА_1 становив 0,87 проміле.

Правопорушник викликався у судове засідання, що було призначене на 23.10.2024 року 14 годину 30 хвилин, шляхом направлення повістки засобами поштового зв`язку на адресу, зазначену ним під час оформлення адміністративного матеріалу, а також на номер телефона, вказаний ним на місці складання протоколу. Ці повідомлення ОСОБА_1 отримав і 21.10.2024 року звернувся до суду з заявою про відкладення судового розгляду. Зазначену заяву суд задовольнив і відклав розгляд справи на 04.11.2024 року 14 годину 30 хвилин, про що завчасно сповістив правопорушника шляхом направлення повісток на поштову адресу, вказану ним у заяві, а також на номер телефона, який він надав працівникам поліції і суду. Проте у призначені дату та час ОСОБА_1 до суду не з`явився і причин неприбуття не повідомив.

За таких обставин, вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , суд виходить із того, що одним з елементів гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) права людини на справедливий судовий розгляд є здійснення судового провадження упродовж розумного строку.

Це право кореспондується з обов`язками осіб, що беруть участь у справі, добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування процесу, та вживати передбачених законом заходів для скорочення тривалості судового провадження. З огляду на зазначене, відповідно до орієнтирів застосування ст. 6 Конвенції, сформованих практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), коли поведінка учасників судового процесу свідчить про умисний характер їх дій, спрямований на невиправдане затягування провадження чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, у тому числі проводити судове засідання за відсутності особи, якщо зволікання може зашкодити справі чи іншим учасникам судового процесу (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 07.07.1989 року у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain")).

З огляду на зазначене суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, участь якої відповідно до ст. 268 КУпАП у справах даної категорії не є обов`язковою.

Згідно з до вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У розумінні ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Зазначені дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків (за наявності), документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись наведеними вимогами закону, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доводиться поданими органом поліції доказами в їх сукупності і взаємозв`язку.

Зокрема, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у нетверезому стані беззаперечно підтверджується даними: протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 133985 від 21.09.2024 року; акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та чека алкотестера Drager 6810 про виявлення у крові ОСОБА_1 алкоголю на рівні 0,87 проміле; рапорта інспектора взводу № 2 роти № 6 батальйону № 3 Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області Коваленка О.; відеозапису з бодікамери поліцейського.

Даючи зазначеним обставинам правову оцінку, суд виходить із такого.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 р. (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Зазначений огляд, як унормовано ч. 2 ст. 266 КУпАП, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості їх застосування огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з застосуванням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд відповідно до частини 3 наведеної вище статті проводиться у закладах охорони здоров`я.

Наданими суду і дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами підтверджено дотримання службовими особами органу патрульної поліції зазначеної вище процедури. Зокрема, огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведено на місці зупинки автомобіля з використанням поліцейськими спеціальних технічних засобів за добровільною згодою водія з застосуванням відеофіксації. Відповідний відеозапис з повною інформацією про хід і результати огляду долучено до протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначених результатів не заперечував під час оформлення протоколу і сам правопорушник.

Виходячи з наведеного суд бере до уваги результати огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння працівниками поліції з застосуванням спеціального технічного засобу, зафіксовані у належних документах, як допустимі і достовірні докази.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Зазначені дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ЄСПЛ у рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року акцентував увагу на тому, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортних засобів несе потенційні ризики спричинення серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено накладення на водіїв штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Отже, санкція даної правової норми є безальтернативною і не надає судді дискреційних повноважень щодо обрання виду, розміру і строку адміністративного стягнення, яке підлягає застосуванню щодо винної особи. Відтак обставини, зазначені у ч. 1 ст. 33 КУпАП, зокрема характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, на вид і міру стягнення за цією частиною статті не впливають.

Передбачених ст. ст. 34, 35 КУпАП обставин, що пом`якшують чи обтяжують адміністративну відповідальність, суд за результатами розгляду справи не встановив.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суд стягує з правопорушника у дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн. 60 коп.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. ст. 33, ч. 1 ст. 130, 248, 252, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17 000 грн. у строк, установлений частиною 1 ст. 307 цього Кодексу, з нього підлягатиме стягненню на користь держави подвійний розмір штрафу у сумі 34 000 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя М. Л. Глос