справа № 631/1882/24
провадження № 3/631/833/24
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2024 року селище Нова Водолага
Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Тетяна Михайлівна, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Харківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 183-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
11 грудня 2024 року до Нововодолазького районного суду Харківської області від Харківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області надійшов адміністративний матеріал, складений відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 1, складеного 12 листопада 2024 року провідним інспектором Харківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області Замлєлим А. М. убачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21 жовтня 2024 року було видане направлення до Комунального підприємства «Водолага Комунсервіс» Нововодолазької селищної ради для виконання суспільно корисних робіт, до яких останній повинен був приступити 28 жовтня 2024 року. Правопорушник ОСОБА_1 не прибув до місця виконання суспільно корисних робіт протягом двох днів з дати визначеної у направленні органу пробації, що згідно статті 183-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення є ухиленням від відбуття адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за статтею 183-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
У судовому у засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та повідомив, що не з`явився на відпрацювання суспільно корисних робіт до Комунального підприємства «Водолага Комунсервіс» Нововодолазької селищної ради у зв`язку з тим, що не мав можливості за сімейними обставинами. Також ОСОБА_1 вказав, що до медичних закладів за допомогою не звертався, до осіб з інвалідністю не належить.
Суддя, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.
Положення частин 1 та 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У відповідності до приписів частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення (проступок) це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративне правопорушення).
При цьому, положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Водночас, положеннями статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення основним доказом про вчинення особою адміністративного правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який повинен відповідати вимогам, визначеним у статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення та містити перелік всіх обов`язкових реквізитів протоколу.
У відповідності до приписів статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, одним із найважливіших джерел доказів у справі про адміністративне правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення, який повинен містити ознаки правопорушення, передбаченого відповідними статтями Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Положення статті 183-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.
За визначенням, наданим у статті 31-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суспільно корисні роботи полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, оплачуваних робіт. Виконання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт здійснюється шляхом залучення порушників до суспільно корисної праці, вид якої визначається відповідним органом місцевого самоврядування. За виконання суспільно корисних робіт порушнику нараховується плата за виконану ним роботу. Оплата праці здійснюється погодинно за фактично відпрацьований час у розмірі не меншому, ніж встановлений законом мінімальний розмір оплати праці.
Згідно з приміткою до статті 183-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, під ухиленням від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт у цій статті слід розуміти, зокрема не прибуття порушника до місця виконання суспільно корисних робіт (підприємства установи, організації) протягом двох днів з дати визначеної у направленні уповноваженою посадовою особою.
Поважними причинами є хвороба особи та інші документально підтверджені обставини, що фактично позбавляють можливості порушника прибути для відпрацювання суспільно корисних робіт.
Разом із тим, всупереч наведеним вимогам закону, ОСОБА_1 до суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність причин за якими правопорушник не прибув до місця виконання суспільно корисних робіт.
Приписами статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Аналізуючи зміст статті 183-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд приходить висновку, що суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю умислу особи, яка свідомо ухиляється від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.
Як встановлено із наявних матеріалів справи, 10 квітня 2019 року постановою судді Нововодолазького районного суду Харківської області Пархоменко І. О., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 годин.
Окрім визнання своєї провини, факт свідомого ухилення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт підтверджується сукупністю доказів, що містяться в матеріалах справи, зокрема:
- даними, що містяться протоколі про адміністративне правопорушення № 1, складеному 12 листопада 2024 року провідним інспектором Харківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, у присутності ОСОБА_1 , та підписаний останнім без будь-яких пояснень, зауважень чи заперечень;
- довідці про проведення бесіди з ОСОБА_1 , з якої вбачається, що останній під короткий особистий підпис 12 травня 2020 року був ознайомлений з умовами відбуття адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт та повідомлений про наслідки ухилення від відбуття призначених суспільно корисних робіт;
- направлені від 21 жовтня 2024 року № 24/26/631-24, виданому ОСОБА_1 про направлення для відбуття суспільно корисних робіт у розмірі 120 годин до Комунального підприємства «Водолага Комунсервіс» Нововодолазької селищної ради. Відповідно до якого останній повинен приступити до відбування суспільно корисних робіт не пізніше 28 жовтня 2024 року. Дане направлення вручено ОСОБА_1 під особистий короткий підпис 21 жовтня 2024 року;
- повідомленні директора Комунального підприємства «Водолага Комунсервіс» Нововодолазької селищної ради В. Шевченко від 05 листопада 2024 року за вихідним № 122, про неприбуття ОСОБА_1 для відпрацювання адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт згідно направлення № 24/26/631-24 від 21 жовтня 2024 року;
- письмових поясненнях ОСОБА_1 від 09 грудня 2024 року, відповідно до яких останній повідомив, що 10 квітня 2019 року постановою Нововодолазького районного суду Харківської області його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 годин. 21 жовтня 2024 року він прибув до Харківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, де отримав направлення до Комунального підприємства «Водолага Комунсервіс» Нововодолазької селищної ради для відпрацювання адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, до яких повинен був приступити 28 жовтня 2024 року. ОСОБА_1 повідомив, що до відпрацювання суспільно корисних робіт не приступив без поважних причин, у період з 21 жовтня 2024 року по 09 грудня 2024 року до медичних закладів за допомогою не звертався. Обставин, які фактично позбавили його можливості відпрацювати суспільно корисні роботи відсутні.
Відтак, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 свідомо ухилився від відбуття адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, призначеного постановою Нововодолазького районного суду Харківської області від 10 квітня 2019 року, що являє собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Отже, оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого статтею 183-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення доведеним, а тому він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.
Згідно з частиною 2 статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При накладенні стягнення за військове адміністративне правопорушення, суддя враховує характер його вчинення, ступінь вини, майновий стан, особу правопорушника, а також наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.
В якості обставини, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, суддя вбачає щире каяття ОСОБА_1 .
Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, відповідно до статті 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення з матеріалів справи не встановлено.
Обираючи вид адміністративного стягнення правопорушникові, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують відповідальність й відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.
Вирішуючи питання щодо міри адміністративного стягнення, яке необхідно призначити ОСОБА_1 суддя зазначає наступне.
Санкція статті 183-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає лише один вид стягнення, що може накладатись на правопорушника адміністративний арешт.
Відповідно до статті 32 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень на строк до п`ятнадцяти діб. Адміністративний арешт призначається районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею).
Адміністративний арешт не може застосовуватись до вагітних жінок, жінок, що мають дітей віком до дванадцяти років, до осіб, які не досягли вісімнадцяти років, до осіб з інвалідністю першої і другої груп.
Із наявних у матеріалах справи доказів та пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наданих у судовому засіданні, судом не встановлено, що ОСОБА_1 відноситься до осіб з інвалідністю І чи ІІ групи, чи до нього за станом здоров`я не може бути застосований такий вид адміністративного стягнення як арешт.
Враховуючи вищевикладене, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень та досягнення мети адміністративного покарання, беручи до уваги характер скоєного адміністративного правопорушення, особу правопорушника та ступень його вини, суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту в межах санкції статті 183-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Саме ця міра покарання, на думку суду, буде достатньою для виправлення порушника та запобігання вчинення нею нових адміністративних правопорушень.
В порядку частини 5 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд вирішує питання про стягнення судового збору з особи, на яку накладається адміністративне стягнення.
Відповідно до вимог статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно з частиною 1 та пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України № 3674-VI від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється.
Статтею 7 Закону України № 3460-IX від 09 листопада 2023 року «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 3028 гривень 00 копійок.
В зв`язку з вищевикладеним, вважаю за необхідне стягнути із ОСОБА_1 судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у розмірі 605 гривень 60 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9 11, 23, 24, 33 35, частиною 2 статті 38, статтями 40-1, 183? 245, 246, 249 252, частиною 1 статті 255, статтею 266, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 285, частиною 2 статті 287, статтями 294, 298, частинами 1 і 2 статті 299 та частиною 1 статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на одну добу.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання протягом трьох місяців.

Суддя: Т. М. Трояновська