провадження №3/947/7239/24
П О С Т А Н О В А

27 грудня 2024 року м.Одеса

Суддя Київського районного суду міста Одеси Щербіна А.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

На адресу суду з Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №612424 від 20 листопада 2024 року вбачається, що 20.11.2024 року о 23 годині 00 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив відносно матері співмешканки, ОСОБА_2 , повторно, протягом року, домашнє насильство психологічного характеру, а саме: ображав, принижував, чим міг завдати шкоду психічному здоров`ю потерпілої, сварка відбулась в присутності неповнолітнього ОСОБА_3 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

В матеріалах справи також містяться: 1) заява ОСОБА_2 від 20.11.2024 року, у якій вона просить вжити заходів до співмешканця своєї доньки, ОСОБА_1 , який 20.11.2024 року о 23 годині 00 хвилин, у стані алкогольного сп`яніння, влаштував сварку в ході якої ображав, принижував, погрожував фізичною розправою їй та її онуку, ОСОБА_3 (2009 р.н.), просила обмежити їх спілкування; 2) рапорт на спецлінію 102 про виклик поліції 20.11.2024 року за заявою ОСОБА_3 , який повідомив, що вітчим у стані алкогольного сп`яніння вчиняє домашнє насильство, дебоширить; 3) пояснення ОСОБА_2 від 20.11.2024 року, у яких вона пояснила, що співмешканець доньки, ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, 20.11.2024 року вчинив із нею сварку на побутовому підґрунті, у ході якої ображав її нецензурною лайкою, принижував, погрожував фізичною розправою, на зауваження її неповнолітнього онука не реагував; 4) пояснення ОСОБА_3 від 20.11.2024 року, з яких вбачається, що співмешканець його матері, ОСОБА_1 , 20.11.2024 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку, у ході якої ображав, принижував, погрожував фізичною розправою його бабусі та йому; 5) пояснення ОСОБА_4 від 20.11.2024 року, яка повідомила, що 20.11.2024 року їй зателефонувала бабуся, ОСОБА_2 та повідомила, що її ображає співмешканець доньки, ОСОБА_1 , який погрожує фізичною розправою та принижує її та онука; 6) пояснення ОСОБА_1 від 20.11.2024 року, який повідомив, що 20.11.2024 року після вживання алкогольних напоїв у нього виникла сварка із ОСОБА_2 та її онуком на побутовому підґрунті, у ході якої він образив їх, так як вважав, що правий; 7) форма оцінки ризиків вчиненені домашнього насильства; 8) копія термінового заборонного припису стосовно кривдника; 9) копія паспорта ОСОБА_1 ; 9) копія постанови від 22.08.2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У призначене судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.

Зі змісту п.25 рішення Європейського суду з справ людини від 11.04.2011 року у справі «Жук проти України» вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їх вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їх право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено.

Суддя враховує, що кожна особа, яка перебуває під юрисдикцією держави Україна, зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах судового розгляду, що стосуються безпосередньо нею, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04.10.2001 зазначив, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Отже, суддя вважає, що байдужа поведінка учасника справи, що виявляється, зокрема у не отриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи.

Суддя звертає увагу, що Україна витратила значні ресурси та створила достатне інформаційне поле, де зацікавлена особа може легко знайти інформацію про судову справу.

Під час спроб виклику особи до суду для участі у розгляді справи, суддею вживалися всі доступні заходи для повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи, проте ОСОБА_1 вимкнув номер телефону зазначений у матеріалах справи, смс - повістки він не отримував.

Окрім цього, суддею вживалися заходи для його повідомлення шляхом передання інформації через родичів, контактні дані яких зазначені у протоколі, які підтвердили, що особа обізнана про призначені судові засідання. Інформація про виклик до суду, також була розміщення на сайті Київського районного суду м.Одеси.

При цьому, суддя враховує, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 був повідомлений під особистий підпис, що розгляд адміністративної справи відбудеться за викликом у Київському районному суді м.Одеси.

Тож, враховуючи, що суддею вживалися всі доступні заходи для належного повідомлення ОСОБА_1 про судовий розгляд, вказана особа була обізнана про складання відносно нього протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП та повинна була проявляти належну зацікавленість у результатах вирішенні питання про притягнення її до адміністративної відповідальності, приймаючи до уваги, що відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.173-2 КУпАП, суддя приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності останнього.

Потерпіла ОСОБА_2 надала до суду заяву, у якій підтвердила обставини, викладені у протоколі, пояснила, що ОСОБА_1 вчинив відносно неї дії психологічного характеру: ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою.

Частина 2 ст.173-2 КУпАП передбачає зокрема адміністративну відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Частина 1 ст.173-2 КУпАП передбачає зокрема адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі Закон про домашнє насильство), домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

Пункт 14 ч.1 ст.1 Закону про домашнє насильство визначає, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з п.5 ч.2 ст.3 Закону про домашнє насильство, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на осіб, які спільно проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, їхні батьки та діти.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, дослідивши докази по справі, оцінюючи кожний доказ з точку зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суддя робить висновок, що 20.11.2024 року о 23 годині 00 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив відносно матері своєї співмешканки, ОСОБА_2 , домашнє насильство психологічного характеру, а саме: ображав, принижував, чим міг завдати шкоду психічному здоров`ю потерпілої, повторно, протягом року, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП

Відповідно до ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення, зокрема враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст.35 КУпАП суддею не встановлено.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст.34 КУпАП, суддею не встановлено.

Таким чином, з метою виховання та запобігання вчинення ним нових правопорушень, суддя вважає, що обґрунтованим та достатнім буде застосувати до ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33, 34, 35, 40-1, 173-2, 251, 252, 280, 283, 284, 288, 289, 291, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

2. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять (15) днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять (15) днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначених правопорушень.

4. Ця постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

5. Ця постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд міста Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А.В. Щербіна