Справа №591/1180/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Клімашевська І. В.
Номер провадження 33/816/52/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 січня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/1180/23 за апеляційною скаргою захисника ХУРСЕНКА С. О. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 01.05.2023, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

установив:

В поданій апеляційній скарзі захисник ХУРСЕНКО С. О. просить скасувати постанову судді, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу правопорушення, оскільки доказів керування ОСОБА_2 т/з справа не містить, всі складені документи та відеозаписи є неналежними і недопустимими доказами, протокол не містить відомостей про свідків відмови, а також ОСОБА_2 не направлявся до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 01.05.2023 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17000 грн із позбавленням права керування т/з строком на один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 536,8 грн.

Згідно постанови, 07.02.2023 о 23:00 в м. Суми по вул. Охтирська, поблизу будинку № 24, ОСОБА_2 керував т/з Geely Emgrand X7, д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з та в медичному закладі відмовився, чи порушив вимоги 2.5 ПДР.

Будучи неодноразово повідомленими про час і місце апеляційного розгляду у встановлений законом спосіб, у судове засідання ОСОБА_2 та його захисник Хурсенко С. О. не з`явились, від захисника Хурсенка С. О. надійшло чергове клопотання про відкладення судового розгляду, від ОСОБА_2 будь-яких клопотань про відкладення апеляційного розгляду справи не надходило.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у §1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р (далі - Конвенція), «не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції і повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати §1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany), а у іншому своєму рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), ЄСПЛ зазначив, що «заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 зазначив, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. При цьому саме на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, зокрема, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні (рішення ЄСПЛ від 06.09.2007 у справі «Цихановський проти України», рішення ЄСПЛ від 18.10.2007 у справі «Коновалов проти України»).

Приймаючи до уваги неодноразову неявку ОСОБА_2 та його захисника Хурсенка С. О. на виклики суду, які обізнані про перебування на розгляді апеляційного суду даної справи, а також те, що вони були своєчасно сповіщеними у встановленому законом порядку про дату і місце розгляду апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за можливе розглянути дану справу у їх відсутність.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол серії ААД № 046446 від 07.02.2023, суддя суду першої інстанції дійшла цілком обґрунтованого висновку, що водій ОСОБА_2 керував т/з з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився пройти відповідний огляд в установленому законом порядку, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно якого ОСОБА_2 від проведення огляду відмовився (а. с. 2);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а. с. 3);

- відеозаписами подій з нагрудних камер поліцейських та встановленого на службовому автомобілі відеореєстратора, якими підтверджуються обставини зупинки т/з Geely Emgrand X7, д. н. з. НОМЕР_1 , встановлення особи водія ОСОБА_2 , виявлення працівниками патрульної поліції у останнього ознак алкогольного сп`яніння, які стали підставою для початку процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння; свідому відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, а також складення адміністративних матеріалів та ознайомлення останнього з ними (а. с. 7).

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з огляду належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП) не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Відповідно п. 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в п. 3 розділу I цієї Інструкції, така особа підлягає огляду на відповідний стан сп`яніння.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ (ч. 6 ст. 266 КУпАП), а згідно вимог ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду в ред. від 20.01.2023 № 57).

Вказані вище вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення дотримані працівником поліції при складанні протоколу про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги захисника Хурсенка С. О. про відсутність в матеріалах справи беззаперечних доказів керування т/з його підзахисним, що виключає наявність в діях останнього складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не заслуговують на увагу, оскільки такі спростовуються наявними в матеріалах справи відеозаписами.

Зокрема, як убачається з відеореєстратора та відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, авто поліцейських тривалий час їде за т/з Geely Emgrand X7, д. н. з. НОМЕР_1 , після зупинки якого працівники поліції відразу підходять до автомобіля, за кермом якого нікого не має, на передньому пасажирському сидінні перебуває жінка, на задньому знаходяться два чоловіка та жінка. При цьому працівник поліції повідомляє ОСОБА_2 , що не треба пересідати з водійського сидіння на заднє.

Незважаючи на те, що ОСОБА_2 категорично заперечував факт керування ним т/з, пояснюючи, що ним керувала ОСОБА_4 , яка після зупинки т/з поліцейськими пересіла на переднє пасажирське сидіння, в ході з`ясування даних обставин ОСОБА_4 прямо вказала на ОСОБА_2 , як на особу, яка керувала т/з.

Оцінюючи зазначені обставини, поведінку ОСОБА_2 та інших осіб, які перебували разом з ним в даному т/з, суддя суду першої інстанції дійшла обгрунтованого висновку, що саме ОСОБА_2 керував т/з, критично поставившись до показань свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , за версією яких за кермом автомобіля була саме ОСОБА_4 , оскільки вони спростовуються даними відеореєстратора та боді камер працівників поліції.

Як убачається з технічного відеозапису з нагрудної камери працівників поліції та відеореєстратора зі службового автомобіля, він є безперервним, містить всі значимі обставини для кваліфікації дій ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, починаючи з моменту зупинки т/з і закінчуючи складенням щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, твердження в апеляційній скарзі Хурсенка С. О. про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю спростовуються дослідженими доказами, які сумнівів у їх належності і допустимості, як про це зазначає захисник не викликають.

Доводи адвоката стосовно того, що поліцейськими при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення було порушено ч. 6 ст. 266 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 не було вручено направлення на проходження огляду на стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними.

Так, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.02.2023 виданого на ОСОБА_2 (а. с. 3), проте у зв`язку з відмовою водія його не було доставлено до закладу охорони здоров`я, даний факт вказано у вказаному направленні, що свідчить про те, що направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівниками поліції було сформовано.

Будь-яких інших обґрунтованих доводів, які б підтверджували порушення вимог чинного законодавства при розгляді судом першої інстанції даної справи про адміністративне правопорушення у скарзі не наведено та доказів на спростування висновків судді районного суду апеляційному суду не надано.

Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення - ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 01.05.2023 відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ХУРСЕНКА С. О. на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов