Справа № 946/9764/24
Провадження № 3/946/3341/24
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 грудня 2024 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бальжик О.І., розглянувши матеріали, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, працюючого інструктором кінологічного відділення, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.172-18 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно наданих матеріалів, 21.11.2024 о 01 годині 35 хвилин головний сержант ОСОБА_1 спільно з солдатом ОСОБА_2 , штаб-сержантом ОСОБА_3 , головним сержантом ОСОБА_4 , виконуючи обов`язки військової служби в прикордонному наряді «Контрольний пост» з 01 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин, перебував без потреби у службовому приміщенні, яке знаходиться на ділянці, що охороняється, тим самим не вів спостереження за прилеглою місцевістю несення служби, чим вчинив порушення наказу МВС України №1261 від 19.10.2015 року.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, звернувшись із клопотанням про розгляд справи у його відсутність, у зв`язку з чим, відповідно до ст.268 КУпАП справа розглянута на підставі наявних матеріалів.

24.12.2024 року на адресу суду надійшли письмові пояснення адвоката Романенко О.О., за змістом яких в матеріалах справи відсутні докази скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (відеозапис з фіксацією адміністративного правопорушення, докази того, що притягуваний є військовослужбовцем, тощо). Протокол про адміністративне правопорушення не може вважатись належним доказом у справі, оскільки: він складений з порушенням строку, передбаченого ст. 254 КУпАП (правопорушення виявлено 21.11.2024 року, але протокол про адміністративне правопорушення складено 25.11.2024 року); в ньому не зазначені частина та пункт наказу №1261 від 19.10.2015р. «Про затвердження Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», які начебто порушені притягуваним; в ньому зазначена дата розгляду справи 04.11.2024 року, при тому що протокол складався 25.11.2024 року. Також звернула увагу, що рапорт, доданий до матеріалів справи, не був зареєстрований у журналі реєстрації вхідної кореспонденції. Службове розслідування за фактом порушення порядку несення прикордонної служби не проводилось, з висновком службового розслідування головного сержанта ОСОБА_1 не ознайомили.

Дослідивши матеріали справи та надані письмові пояснення, суддя дійшла таких висновків.

Стаття 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частинами 1, 2 статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями статті 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч.2 ст.251 цього Кодексу). Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а вимагання від особи надання доказів на свій захист і спростування такого протоколу, є неприпустимим в контексті принципу презумпції невинуватості.

За змістом статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 280 КУпАП).

Відповідно до частини 2 статті 172-18 КУпАП відповідальність настає за порушення в умовах особливого періоду правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України.

Інструкція про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 19.10.2015 року № 1261 (надалі - Інструкція №1261), визначає основні завдання, права, обов`язки та порядок організації служби прикордонних нарядів з охорони державного кордону і під час виконання завдань, спрямованих на реалізацію функцій Державної прикордонної служби України.

Відповідно до пункту 1 глави 2 розділу ІІ цієї Інструкції час несення служби прикордонним нарядом рахується з моменту отримання наказу на охорону державного кордону до доповіді старшому зміни прикордонних нарядів (начальнику підрозділу охорони кордону або визначеній ним особі) про прибуття з ділянки відповідальності та результати несення служби.

Наказ на охорону державного кордону віддається прикордонним нарядам усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів електронних комунікацій (пункт 3 глави 2 розділу ІІ Інструкції).

Кожен прикордонник під час несення служби у прикордонному наряді відповідає за точне та своєчасне виконання покладених на нього завдань та обов`язків (пункт 6 розділу ІІ Інструкції).

Відповідно до пункту 7 глави 2 розділу ІІ зазначеної Інструкції, під час несення служби прикордонні наряди зобов`язані:

- нести службу відповідно до вимог отриманого наказу на охорону державного кордону;

- стежити за сигналами, що подаються з підрозділу на ділянку та з ділянки у підрозділ, та діяти за ними;

- постійно підтримувати зв`язок з підрозділом охорони кордону;

- у випадку виникнення пожежі на ділянці місцевості, яка безпосередньо прилягає до державного кордону, і якщо є загроза поширення пожежі на суміжну територію - вживати заходів щодо її гасіння;

- надавати, не припиняючи виконання одержаного завдання, необхідну допомогу потерпілим на ділянці, що охороняється, з подальшою доповіддю старшому зміни прикордонних нарядів або черговому підрозділу охорони кордону;

- суворо виконувати заходи маскування і безпеки під час несення служби та дотримуватися слідового режиму;

- здійснювати постійний контроль за повітряним простором (водною поверхнею) на визначеній ділянці;

- припиняти будь-які спроби незаконної зміни проходження лінії державного кордону України;

- у взаємодії із Збройними Силами України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями, відповідними правоохоронними органами припиняти збройні конфлікти та інші провокації на державному кордоні України та в інших районах несення служби;

- у взаємодії із підрозділами Збройних Сил України та інших військових формувань брати участь у відбитті вторгнення або нападу на територію України, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії;

- брати участь у виконанні заходів територіальної оборони, а також заходів, спрямованих на додержання правового режиму воєнного і надзвичайного стану;

- виявляти та припиняти кримінальні та адміністративні правопорушення, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України;

- здійснювати контроль за дотриманням режиму державного кордону, прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон та в контрольних пунктах в`їзду-виїзду;

- здійснювати самостійно або у взаємодії зі співробітниками органів (підрозділів) Національної поліції України і Служби безпеки України в межах контрольованих прикордонних районів контроль за дотриманням іноземцями та особами без громадянства, а також біженцями, особами, які потребують додаткового захисту, та особами, яким надано притулок в Україні, установлених правил перебування на її території;

- приймати заяви про визнання осіб біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, у порядку, визначеному Законом України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту";

- охороняти та конвоювати затриманих осіб і плавзасоби;

- брати участь у взаємодії із посадовими особами органів (підрозділів) Служби безпеки України, Національної поліції України, Національної гвардії України та інших правоохоронних органів у боротьбі з тероризмом;

- інформувати органи державної влади та громадян про аварії, пожежі, катастрофи, стихійне лихо та інші надзвичайні події на державному кордоні України, у прикордонній смузі та в контрольованих прикордонних районах;

- здійснювати прикордонний контроль і пропуск осіб, транспортних засобів, вантажів у пунктах пропуску через державний кордон та в контрольних пунктах в`їзду-виїзду відповідно до вимог Закону України "Про прикордонний контроль", нормативно-правових актів та актів організаційно-розпорядчого характеру Міністерства внутрішніх справ України, Державної прикордонної служби України;

- здійснювати самостійно або разом із спеціально уповноваженими на те органами державної влади і посадовими особами контроль у районах несення служби за збереженням природних ресурсів і підводної культурної та археологічної спадщини, додержанням правил промислової та іншої діяльності, охороною довкілля.

Відповідно до пункту 11 глави 5 розділу ІІ зазначеної Інструкції пост спостереження - прикордонний наряд у складі одного та більше прикордонників, який призначений для візуального спостереження за певною ділянкою державного кордону чи об`єктом з метою виявлення і затримання правопорушників, виявлення ознак підготовки до порушення державного кордону, а також збирання інших даних обстановки.

Пост спостереження службу несе зі спеціально обладнаного відкритого або прихованого пункту спостереження.

За відсутності спеціально обладнаних пунктів спостереження прикордонний наряд веде спостереження зі зручних для спостереження пунктів місцевості. Він забезпечується приладами спостереження.

Прибувши на пункт спостереження, старший прикордонного наряду зобов`язаний:

- особисто оглянути місцевість у секторі спостереження, уточнити обстановку в прикордонного наряду, що змінюється;

- перевірити документацію, справність технічних засобів електронних комунікацій і сигналізаційних приладів;

- установити або прийняти від прикордонного наряду, що змінюється, прилади спостереження;

- відшукати на місцевості орієнтири, визначити сектори та об`єкти спостереження для кожного прикордонника і на що слід звертати особливу увагу.

Під час несення служби пост спостереження зобов`язаний:

- послідовно оглядати місцевість у визначених секторах та помічати всі зміни;

- при виявленні об`єкта, що тільки з`явився, безперервно спостерігати за ним, зафіксувати час виявлення об`єкта, всі дані про нього, вказавши його характерні ознаки та дії;

- у разі якщо об`єкт порушив кордон чи рухається в бік кордону або його дії свідчать про підготовку до порушення кордону, доповісти про це старшому зміни прикордонних нарядів (черговому підрозділу);

- у разі переміщення об`єкта в смугу спостереження іншого поста (свого або сусіднього підрозділу охорони кордону) повідомити про це чергового підрозділу і, за наявності зв`язку, сусідній пост спостереження;

- при виявленні на території суміжної держави озброєних груп і підрозділів, військової техніки визначити та доповісти старшому зміни прикордонних нарядів їх чисельність (глибину колони), склад, озброєння, порядок і напрямок руху (звідки і куди);

- під час несення служби на узбережжі моря (прикордонної річки, озера чи іншої водойми) вміти швидко й чітко визначати пеленг на судно, його курс, віддалення від берега, швидкість руху і державну належність.

Згідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, в тому числі, зазначаються: дата і місце його складення, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, суддею встановлено, що в ньому, всупереч того, що диспозиція частини 2 статті 172-18 КУпАП є бланкетною, не зазначено нормуІнструкції №1261, яку було порушено притягуваним.

Крім того, час вчинення адміністративного правопорушення, зазначений у протоколі, не узгоджується із часом, зазначеним у рапорті начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) від 21.11.2024 року.

Згідно з ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суд не вправі вийти за межі протоколу та самостійно розширити фабулу (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, зазначену у протоколі чи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки це істотно порушує право особи на захист та не узгоджується з усталеною судовою практикою ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява №36673/04); рішення від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08).

Будь-яких доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 правил несення прикордонної служби (відеозапис, показання свідків тощо), а також, що останній взагалі є військовослужбовцем, матеріали справи не містять.

Протокол про адміністративне правопорушення, а також рапорт самі по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовними та беззаперечними доказами на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.05.2020 р. у справі № 524/5741/16-а, .

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини вказує на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати мотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення.

Суддя вважає за можливе не давати оцінку іншим доводам адвоката, оскільки вони на висновки щодо недоведеності належними і допустимими доказами вини ОСОБА_1 не впливають.

Таким чином, за результатами безпосереднього дослідження та оцінки доказів з точки зору належності, допустимості й достовірності, а їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, суддя дійшла висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_1 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-18 КУпАП. Усі сумніви щодо доведеності вини притягуваного у відповідності до статті 62 Конституції України тлумачаться на його користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин, суддя дійшла висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 172-18 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 172-18, 247, 268, 276-280, 283, 285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-18 КУпАП.

Копію постанови надіслати для відома ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя: