№ 3/183/6126/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2024 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Гузоватий О.І., за участю: секретаря судового засідання Ткач К.О., потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Новомосковського РВП ГУНП України в Дніпропетровській області, стосовно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

07 жовтня 2024 року приблизно о 21 годині 43 хвилин ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив стосовно своєї сестри ОСОБА_1 домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, які полягали у висловлюванні на її адресу образ, штовханні, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психічному здоров`ю.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду справи. Водночас, 23.12.2024 о 12.54 та о 16.20 ОСОБА_2 подав через канцелярію суду заяви, в яких зазначив, що не зможе брати участь у судовому засіданні 25.12.2024, оскільки, окрім того, що має високий тиск, також буде відсутній у місті. При цьому суд звертає увагу, що клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду від ОСОБА_2 не надходило. До того ж, жодних доказів на підтвердження вищевказаних обставин, які би свідчили про поважність неприбуття ОСОБА_2 до суду, останнім не надано. Таким чином, суд не може визнати неявку ОСОБА_2 такою, що відбулася з поважних причин.

Принагідно зазначити, що 23.12.2024 о 12.53 ОСОБА_2 через канцелярію суду надав клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу правопорушення, в якому останній також виклав свої письмові пояснення з приводу події.

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_2 не з`явився в судове засідання 25.12.2024, як і в раніше неодноразово призначені судові засідання, з причин, які суд позбавлений можливості визнати поважними, суд вважає за можливе розглянути справу в його відсутність на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП. Також, ст. 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справи про адміністративні правопорушення за статтею 173-2 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

В своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 вказав, що вину у вчиненні правопорушення не визнає, оскільки звинувачення його у вчиненні домашнього насильства є безпідставними та не відповідають фактам і не підтверджені доказами, що правдиво відбивають обставини справи. З приводу події пояснює, що того дня, у понеділок, 07 жовтня 2024 року, він був на міському цвинтарі біля колишньої цегельні, де провідував померлих родичів бабусю та матір. Того дня був сильний дощ із вітром, то ж він повернувся додому мокрий і рано ліг спати (десь о 19- й). Десь приблизно о пів на 22-у годину він встав, щоби вийти до вбиральні, що надворі. Коли він повернувся до хати, щоб помити руки і зробити деякі справи на кухні, ОСОБА_1 , що в цей час сиділа за столом у кухні і вечеряла, несподівано запитала його: «А де дівся отой сімейний документ, що був у баби?», на що він відповів: «Не знаю. Там, де він мав бути, його нема». Одразу після цього ОСОБА_1 почала голосно кричати: «Ти вкрав документ!!! Коли вже тебе похоронять рядом з твоєю бабою?!! Щоб ти отой документ із собою в гроб забрав!!!» Подібні прокльони і побажання він чує останнім часом щодалі частіше. Але цього разу його дуже образила зневага до пам`яті людини, що померла саме цього дня 1990 року (бабуся ОСОБА_3 ). Тож він відповів: «Менше тексту! Дай мені спокій, «адекватная женщина» (такими словами ОСОБА_1 сама себе часто називає). «Тобі нема чого робити? То ти відосіки знімаєш?» «Відчепися від мене, Інеса-Каїнеса». («Каїнеса», бо в її ставленні до нього дуже багато подібного до біблійного Каїна, що так само ненавидів свого брата, заздрив йому і бажав смерті). Далі ОСОБА_1 стала в найвужчому місці на межі кухні і вітальні, і коли він проходив повз неї, несподівано, різким рухом спрямувала свою ліву руку в бік його обличчя, перегородивши дорогу, і при цьому волала: «Ето мойо лічноє пространство!!!» Природно, що коли тобі в обличчя летить рука з довгим манікюром і ти не знаєш про наміри цієї людини, то він мусив захиститися і ліктем правої руки рухом згори вниз прибрав ворожу руку від свого обличчя. Те, що він начебто завдавав ударів по тулубу - нахабна неправда. Єдиний фізичний контакт відбувся лише один раз, коли він прибирав від себе руку ОСОБА_1 . Ні погроз, ні нецензурної лайки з його боку не було. Був лише словесний конфлікт і махання перед його носом манікюром. Після того, як ОСОБА_1 вийшла з хати надвір, він пішов до себе в спальню, де прийняв заспокійливі ліки (барбовал) і ліки для зниження тиску (каптопрес). Після цього він ліг і намагався заснути. ОСОБА_4 він почув як незнайомий чоловічий голос здалеку неголосно сказав « ОСОБА_5 !» Оскільки він не знав, хто то гукає і до того ж у нього є своє ім`я (« ОСОБА_6 » або « ОСОБА_7 »), то він не озвався і не виходив зі спальні: стресів для одного дня вже й так було забагато. Пізніше дільничний ОСОБА_8 повідомив йому, що то начебто працівники поліції намагалися з ним поговорити. Можливо оте слово « ОСОБА_5 !» вони і сказали. При цьому той, хто гукав, не назвав свого імені, і не сказав, що він із поліції. Хоча припускає, що він в той час, перебуваючи у стані напівсну, міг щось почути, а щось - ні.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_2 є її рідним братом, з яким вона разом проживає у батьківському будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок є їх спільною власністю. Протягом п`яти років у неї з братом відбуваються постійні сварки через те, що ОСОБА_2 хоче вижити її з будинку. Так, того дня, а саме 07.10.2024 їй зателефонував її син з роботи, який також проживає у вказаному будинку, та повідомив, що дуже голодний і попрохав її приготувати вечерю. Тому ввечері цього дня вона пішла на спільну кухню з метою приготувати вечерю. Всі конфорки на плиті були зайняті каструлями брата, тому вона попрохала його звільнити їй одну комфорку. Саме з цього і почалася сварка. Брат почав її ображати нецензурною лайкою, а коли вона знімала його поведінку на відео, то вдарив її по руці. Злякавшись вона почала тікати з дому, і в цей час брат схватив лопату, відбігши від будинку на деяку відстань, злякавшись за своє життя та здоров`я, вона зателефонувала до поліції. Поліцію чекала на вулиці, а брат пішов до будинку. Коли приїхали працівники поліції, вона на капоті службового автомобіля написала заяву, а коли пішли з поліцейським до хати то побачила, що брат замкнувся в кімнаті на палицю і відповідно до працівників поліції, на їх прохання, не вийшов. Зазначила, що брат постійно її провокує, ходить по хаті в нижній білизні, що зачіпає її жіночу гідність. Вона боїться брата, з приводу його поведінки вона постійно звертається до органів поліції, однак останні не можуть її належно захистити. Боїться, що факти домашнього насилля з боку її брата можуть вийти за межі лише адміністративного правопорушення.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї вини, його винуватість у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується такими дослідженими та оціненими судом у відповідності до ст. 252 КУпАП доказами:

- поясненнями потерпілої ОСОБА_1 , наданими нею в судовому засіданні з приводу обставин адміністративного правопорушення;

- письмовими поясненнями самого ОСОБА_2 , який не заперечував наявність словесного конфлікту;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 216875 від 01.11.2024, яким зафіксовано факт правопорушення;

- рапортом поліцейського Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 07.10.2024, відповідно до якого 07.10.2024 о 21.43 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що заявниця ОСОБА_1 повідомляє, що її брат ОСОБА_2 дебоширить, виганяє її з будинку, кидається битися, погрожував їй;

- заяви та письмових пояснень ОСОБА_1 про те, що вона просить притягнути до відповідальності її брата ОСОБА_2 , який постійно погрожує їй фізичною розправою, та лається нецензурною лайкою в її бік;

- відеозаписом, наданим потерпілою ОСОБА_1 , який зроблений нею 07.10.2024 в момент сварки з братом ОСОБА_2 , який було продемонстровано в судовому засіданні, на якому зафіксовано конфлікт між ними.

Посилання ОСОБА_2 на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП, оскільки складений понад 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, не є слушним з огляду на таке.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності..

Як вбачається з матеріалів справи подія відбулась 07 жовтня 2024 року, в свою чергу протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 216875 складено 01 листопада 2024 року.

Проте, враховуючи, що в ході розгляду заяви потерпілої ОСОБА_1 від 07.10.2024 працівником поліції було відібрано письмові пояснення ОСОБА_2 лише 01.11.2024, суд вважає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення саме 01.11.2024 після отримання пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не свідчить про порушення ст. 254 КУпАП, якою передбачено складання протоколу з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, тобто коли у посадової особи, уповноваженої складати протокол, буде достатньо фактичних даних для висновку про наявність чи відсутність в діях чи бездіяльності особи вини у вчиненні правопорушення, наявності всіх достатніх даних для заповнення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто після виконання всіх необхідних процесуальних дій.

Невизнання ОСОБА_2 своєї вини суд розцінює критично, як спосіб захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності, оскільки вина останнього повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які в своїй сукупності свідчать про його вину у вчиненні інкримінованого правопорушення. Будь-яких об`єктивних даних, ставити під сумнів достовірність вищевказаних доказів, суд не вбачає.

Позицію ОСОБА_2 про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він не висловлювався в бік сестри нецензурною лайкою, а факт домашнього насильства не підтверджений доказами, суд вважає безпідставною, та такою, що повністю спростовується дослідженим судом доказами. Зокрема, поясненнями потерпілої ОСОБА_1 з цього приводу, які повністю підтверджуються відеозаписом, на якому зафіксовано нецензурну лайку ОСОБА_2 в бік ОСОБА_1 , а також що ОСОБА_2 штовхнув потерпілу.

Таким чином, з урахуванням наведеного вище, керуючись діючим законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь фізичного та психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілого.

Обставин, які пом`якшують та/або обтяжують відповідальність ОСОБА_2 , судом не встановлено.

При накладенні стягнення, суд, керуючись ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність. За таких обставин, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_2 повинно бути застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що у відповідності до ст. 23 КУпАП буде достатньою мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

З цих же підстав суд не вбачає необхідності піддавати ОСОБА_2 адміністративному стягненню в межах найбільшої санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Так, у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розміру 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, а тому з правопорушника слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 33, 34, 35, 40-1, 173-2, 279, 280 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 255 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у сумі 605 гривень 60 копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя О.І. Гузоватий